16 J. H. fabre: skik og brug hos insekterne 



med Kløerne paa det første Benpar, der lukker sig fast 

 om det øg ikke giver slip igen, og med Hovedet opad. 

 Hvis Grenens Stilling tillader det, hjælper de øvrige 

 Ben med til at holde fast, i modsat Fald er de to Kløer 

 nok. Saa følger der et Øjebliks Hvile, for at de bærende 

 Ben kan faa Tid til at stivnes til urokkelige Støtter. 

 Derpaa kløves Brystbedækningerne paa Ryggen, og 

 igennem Revnen dukker det fuldkomne Insekt langsomt 

 frem. Arbejdet varer i det hele omtrent en halv Time. 



Nu er det fuldkomne Insekt ude af sin Maske, men 

 hvor forskelligt fra, hvad det snart vil blive! Vingerne 

 er tunge, vaade, gennemsigtige med lysegrønne Ribber. 

 Bryststykket er knap nok overskygget af Brunt, hele 

 Resten af Legemet er lysegrønt, sine Steder hvidligt. Et 

 langvarigt Luftbad og Varme er nødvendig for at stivne 

 og farve det skrøbelige Valsen. Omkring to Timer gaar 

 uden at medføre nogen synlig Forandring. Ophængt 

 paa sin afskudte Ham alene ved sine forreste Fodkløer 

 bevæger Cikaden sig for det mindste Vindpust, endnu 

 stedse svag og grønlig. Endelig bliver Overgangen til 

 den brune Farve skelnelig; den tager til og fuldkommer 

 sig hurtigt. En halv Times Tid er tilstrækkelig hertil. 

 Efter at være klatret op paa sin Ophængningsgren Kl. 

 9 Formiddag, flyver Cikaden bort for mine Øjne 

 Kl. 12V 2 . 



Hammen bliver tilbage ubeskadiget paa Revnen 

 nær og saa solidt haget fast, at Efteraarets urolige Vejr 

 ikke altid formaar at faa den til at falde af. Man træffer 

 endnu Maaneder igennem, ja selv om Vinteren, meget 

 hyppigt gamle Hamme, der hænger i Krattet i nøjagtig 

 den samme Stilling, som Larven indtog i det Øjeblik, 

 den forvandlede sig. En læderagtig Beskaffenhed, der 

 minder om tørt Pergament, gør disse Efterladenskaber 

 saa varende. 



