CIKADEN — DENS FREMKOMST AF DENS JORDBO 17 



Hvilken herlig Samling kunde jeg ikke skabe paa 

 Cikadens Regning, hvis jeg lyttede til alt, hvad mine 

 Naboer, Bønderne, tortæller mig om den. Jeg vil be- 

 rette et Træk, et eneste, af dens Historie, som denne for- 

 mer sig ude paa Landet. 



Lider De af en eller anden Nyresygdom, er De ud- 

 spilet af Vattersot, har De Brug for et energisk blod- 

 rensende Middel? Landsbyernes Pharmakopéer, der er 

 absolut enige om dette Forhold, foreslaar Dem Cikaden 

 som et suverænt Middel. Man indsamler Insektet i dets 

 fuldt udviklede Skikkelse i Løbet af Sommeren. Man 

 trækker dem paa Snore, tørrer dem i Solen og op- 

 bevarer dem omhyggeligt i en Krog af Skabet. En 

 Husmoder vilde synes, at hun manglede Forsynlighed, 

 hvis hun lod Juli Maaned gaa hen uden at trække et 

 Forraad af dem paa Snore. 



Indfinder der sig nogen Nyreirritation eller nogen 

 Lidelse af Urinvejene, hurtigt tillaver man en Lægedrik 

 af Cikaderne. Intet, siger man, virker saa godt som 

 den. Jeg bringer den kære Sjæl en Tak, som engang i 

 Fortiden, efter hvad man bagefter har fortalt mig, fik 

 mig til uden mit Vidende at tage en saadan Drik for 

 en eller anden Sygdom, men jeg bliver ved at være i høj 

 Grad vantro overfor dens Virkning. Hvad der slaar mig, 

 er, at jeg finder det samme Middel lovprist allerede af 

 den gamle Læge fra Anazarbe. Dioscorides fortæller os: 

 Cikadæ, quæ inassatæ manduntur, vesicæ doloribus pro- 

 milt*). I den Tid, der er henrunden siden denne, den 

 medicinske Lægemiddelskats Patriarks Tid, har den pro- 

 vencalske Bonde bevaret sin Tro paa det Middel, som 

 Grækerne har lært os er kommen fra Phocæa sammen 

 med Oliventræet, Figenen og Vinranken. Kun én Ting 



*) Cikader, som spises stegte, er gode for Blæresmerter. 



Skik og Brug bos Insekterne. * 



