18 J. h. fabre: skik og bkug hos insekterne 



er forandret: Dioscorides tilraader at spise Cikaderne 

 ristede, nu bruges det at koge dem; man tager dem saa i 

 Form af et Dekokt. 



Den Forklaring, som man giver af Insektets urin- 

 drivende Egenskaber, er vidunderlig naiv. Cikaden flyg- 

 ter, som enhver ved, idet den slynger den, der vil an- 

 gribe den, en pludselig Straale af sin Urin i Ansigtet. 

 Altsaa aabenbarer den for os, at den er i Besiddelse 

 af gavnlige, uddrivende Kræfter. Saaledes vilde Dio- 

 scorides og hans samtidige ræsonnere, saaledes ræson- 

 nerer endnu den provencalske Bonde. 



I gode Folk! hvorledes vilde det stille sig, hvis I 

 kendte Larvens Evne, den, der er i Stand til at udrøre 

 Mørtelen med sin Urin for at bygge sig en meteorolo- 

 gisk Station! I vilde dermed være naaet til Rabelais 

 groteske Overdrivelse, naar han lader Gargantua sidde 

 paa Notre Dames Taarne og drukne saa og saa mange 

 Tusinde parisiske Gabflabe under Syndfloden fra sin 

 mægtige Blære — uden at tælle Kvinder og Børn med. 



II. 

 CIKADEN DENS SANG. 



I mit Naboskab kan jeg indsamle fem forskellige 

 Cikadearter, af hvilke de to vigtigste er den almindelige 

 Cikade og Elmetræets Cikade, begge vidt udbredte og 

 de eneste, der er kendt af Landboerne. Den største 

 er den almindelige Cikade. Jeg skal i Korthed be- 

 skrive dens lydgivende Apparat. 



Paa Hannens Bryststykke findes der, umiddelbart 



