22 j. h. pabrb: skik og brug hos insekterne 



mellem Fingrene begræder sin Ulykke lige saa høj- 

 røstet, som den udtrykker sin Glæde, naar den sidder 

 ude i Træet? Det nytter ikke at lædere »Kapellerne«, 

 at sønderrive »Spejlene«; denne græsselige Mishandling 

 virker ikke dæmpende paa den. Men lad os indføre 

 en Naal gennem det sidestillede Knaphul, som vi gav 

 Navnet Vinduet, og lad os ramme Pladen paa Bunden 

 af Kammeret. Et ubetydeligt Stik, og den gennem- 

 hullede Plade tier. En lignende Operation paa den s. 

 anden Side gør Insektet fuldstændig lydløst, skønt det 

 iøvrigt er lige saa kraftigt som tidligere og uden noget 

 synligt Saar. Den, der ikke er klar over Forholdene, 

 forbavses over Resultatet af mit Naalestik, medens Øde- 

 læggelse af Spejlene og andet Tilbehør til »Kirken« ikke 

 medfører Tavshed. Et fint Stik uden synderlig Betyd- 

 ning frembringer det, som Opsprætning af Dyret ikke 

 kunde give. 



Laagene, disse store Plader, der er solidt indfattede, 

 er ubevægelige. Det er selve Bagkroppen, som ved at 

 hæve og sænke sig aabner og lukker »Kirken«. Naar 

 Bagkroppen er sænket, lukker Laagene nojagtigt for 

 »Kapellerne« ligesom ogsaa for de lydgivende Kamres 

 Vinduer. Lyden er da svækket, dump og dæmpet. Naar 

 Bagkroppen løftes, gaber »Kapellerne«, Vinduerne bli- 

 ver fri, og Lyden faar hele sin Fylde og Styrke. Bag- 

 kroppens hurtige Bevægelser op og ned, der er sam- 

 tidige med Bækkenernes Bevægemusklers Sammen- 

 trækninger, bestemmer altsaa Lydens skiftende Styrke, 

 som synes at fremkomme ved pludselige Buestrøg. 



Hvis Vejret er stille og varmt henimod Middagstid, 

 deler Cikadens Sang sig i Strofer af nogle Sekunders 

 Varighed, skilte ved korte Tavshedsperioder. Strofen 

 begynder pludseligt, og den naar, idet den hurtig tager 

 til i Styrke, sin højeste Kraft, medens Bagkroppen oscil- 



