24 J. H. FABRE: SKIK OG BRUG HOS INSEKTERNE 



Færde om Morgenen end den almindelige og holder 

 ikke saa længe ud om Aftenen som denne. 



Dens Lydapparat frembyder, skønt bygget efter de 

 samme Grundprinciper, talrige Egenheder, som giver 

 Sangen dens særegne Karakter. Lydkamret mangler 

 ganske det, der spærrer for Aabningen, for Vinduet. 

 Bækkenpladen viser sig frit lige bagved den bageste Vin- 

 ges Inserlion. Den er stadig et tort, hvidt Skæl, konvekst 

 udadtil og gennemsat af et Knippe paa fem rødbrune 

 Ribber. 



Bagkroppens første Ring har fortil en bred og kort, 

 stiv Tunge, der støtter sin frie Ende imod Bækkenet. 

 Denne Tunge kan sammenstilles med Pladen paa en 

 Skralde, som i Stedet for at slaa imod Tænderne paa 

 et roterende Tandhjul berører det vibrerende Bækkens 

 Ribber i større eller mindre Udstrækning. Derved maa, 

 synes det mig, den hæse og skærende Lyd delvis opstaa. 

 Det er ikke muligt at blive klar over, hvorledes 

 det gaar til, ved at holde Dyret mellem Fingrene, thi 

 den forskrækkede Cacan lader paa ingen Maade sin 

 normale Sang høre under saadanne Omstændigheder. 



Laagene griber ikke ind over hinanden, de er 

 tværtimod skilt ved et temmelig bredt Mellemrum. 

 Sammen med de stive Tunger, der er Vedhæng ved 

 Bagkroppen, skjuler de Halvdelen af Bækkenerne, hvis 

 anden Halvdel ligger fuldstændig ubedækket. Bag- 

 kroppen gaber kun lidt i sin Forbindelse med Bryst- 

 stykket under Tryk af en Finger. Forøvrigt holder In- 

 sektet sig ubevægeligt under Sangen, det kender intet 

 til Bagkroppens hurtige Bevægelser, der er Kilden til 

 Modulationerne i den almindelige Cikades Sang. >Ka- 

 pellerne« er meget smaa, næsten uden Betydning som 

 Resonans-Apparater. De har dog stadig »Spejle«, men 

 stærkt reducerede i Størrelse og næppe en Millimeter i 



