32 J. h. fabke: skik og brug hos insekterne 



løsrevet, men ikke desto mindre tilfældigvis rejst op 

 igen. En tilstrækkelig stor Længde, regelmæssig og 

 glat, som kan modtage hele Æglæget, bliver foretrukket. 

 Mine bedste Indsamlinger er gjort paa Stænglerne af 

 Spartium junceum, der ligner Straa fyldte med Marv, 

 og fremfor alt paa de høje Stilke af Asphodelus cerasi- 

 ferus, der bliver næsten en Meter lange, inden de for- 

 grener sig. 



Det er Reglen, at Underlaget, ligemeget hvad det 

 er, er dødt og fuldstændig tort. 



Cikadens Værk bestaar i en Række Rifter, saa- 

 danne, som en Knappenaalsspids kunde frembringe, 

 som, naar den blev stødt ind skraat ovenfra nedad, vilde 

 sønderrive Træfibrerne og tvinge dem udad i Form af 

 et kort Fremspring. 



Hvis Stængelen er uregelmæssig, eller hvis flere 

 Cikader har arbejdet, den ene efter den anden, paa 

 samme Sted, er Rifternes Fordeling uordentlig; Øjet 

 forvirres, idet det er ude af Stand til at erkende Følge- 

 rækken og det enkelte Individs Arbejde. Et eneste Træk 

 er konstant: det er den skraat udadrettede Stilling af 

 den ved Stikket løsnede Trælap, som viser, at Cikaden 

 altid arbejder i en lige Stilling og stikker sit Arbejds- 

 redskab ind fra oven nedad i Grenens Længderetning. 



Hvis Stængelen er regelmæssig, glat og af pas- 

 sende Længde, fjærner Punkturerne, der staar i lige 

 stor Afstand fra hinanden, sig kun lidt fra en ret- 

 liniet Retning. Deres Antal er skiftende: temmelig 

 ringe, naar Moderdyret er bleven forstyrret i sin For- 

 retning og er gaaet andetsteds hen for at fortsætte sin 

 Æglægning, 30 eller 40, lidt flere eller lidt færre, naar 

 Rækken repræsenterer hele Ægantallet. 



Enhver af disse Ridser er Indgangen til et skraat 

 Indelukke, der sædvanligvis er udboret i Stængelens 



