34 j. h. fabre: skik og brug hos insekterne 



anden kommer den efter en vel udtænkt Plan fra Ta- 

 get i Nærheden af Platanerne og snapper Sangeren, som 

 skratter fortvivlet op. Nogle velrettede Næbstød til 

 Højre og Venstre deler denne i fire Dele, der er Lækker- 

 bidskener for Spurveyngelen. Men hvor ofte vender 

 Fuglen ikke tilbage med uforrettet Sag! Insektet af- 

 værger Angrebet, sprøjter sin Urin i Øjnene paa An- 

 griberen og flyver bort. 



Jeg kender en anden Fjende af Cikaden, der er 

 langt frygteligere end Spurven. Det er den grønne 

 Løvgræshoppe. Det er sent, og Cikaderne tier. Beruset 

 af Lyset og Varmen har de ikke sparet paa Symfonier 

 den ganske Dag igennem. Natten er kommen med 

 Hvile for dem, men en Hvile, som hyppigt bliver for- 

 styrret. I Platanernes tætte Grenehang høres pludselig 

 en Lyd som et Angstskrig, kort og skærende. Det er 

 Cikadens fortvivlede Klage, naar den bliver overrasket 

 i sin Ro af den grønne Løvgræshoppe, en ivrig og nat- 

 lig Jæger, der springer løs paa den, griber den i Siden, 

 river den op og graver Indvoldene ud af den. Efter 

 det musikalske Orgie kommer Myrderiet. 



Jeg blev bedre belært om disse Bandilstreger paa 

 følgende Maade: Ved Morgengry gaar jeg lidt frem og 

 tilbage foran min Dør, da noget falder ned fra den nære 

 Platan med en skarp Skratten. Det er en Løvgræs- 

 hoppe, som er i Færd med at tømme Bugen paa en 

 Cikade, der er i sin Dødskamp. Forgæves larmer og 

 vrider denne sig, den anden slipper ikke sit Tag, men 

 presser sit Hoved ind mellem Indvoldene og fortærer 

 dem i smaa Mundfulde. 



Jeg var nu belært: Angrebet havde fundet Sted 

 oppe i Træet tidlig om Morgenen i Cikadens Hviletid, 

 og den ulykkelige, i levende Live sønderrevnes Spjæt- 

 ten havde gjort, at Angriberen og den angrebne var 



