36 j. H. fabre: skik og brug hos insekterne 



frygtelig i Udklæknings- og ligeledes i Æglægningsøje- 

 blikket. 



Cikaden besørger sin Æglægning tre — fire Maane- 

 der efter, at den ér kommen frem af Jorden, det vil 

 sige henimod Midten af Juii. For at komme til at 

 overvære Æglægningen uden at stole paa all for usikre 

 Tilfældigheder, havde jeg taget visse Forholdsregler, 

 hvis heldige Udfald syntes mig sikkert. Den tonv 

 Asphodelus er det Underlag, som Insektet foretrækker, 

 tidligere Iagttagelser havde lært mig dette. Det er ogsaa 

 den Plante, der egner sig bedst for mine Hensigter 

 ved sin lange og glatte Stængel. Nu havde jeg i Løbet 

 af de første Aar af mit Ophold her afløst Indelukkets 

 Tidsler med en anden indfødt Plantevæst, der er mindre 

 frastødende. Asphodelus er en af de nye Beboere. Og 

 den er jo netop, hvad jeg har Brug for idag. .leg lader 

 derfor dens tørre Stængler fra det foregaaende Aar 

 blive, hvor de er, og da den gunstige Tid er inde, efter- 

 ser jeg dem hver Dag. 



Jeg har ikke længe at vente. Fra den 15de Juli 

 finder jeg saa mange Cikader, jeg kan ønske mig, in- 

 stallerede paa Asphodelerne i Færd med at lægge Æg. 

 Hver Stængel har sit Moderdyr, uden at der er Fare for 

 en Konkurrence, som kunde forstyrre den fine Inokula- 

 tion. Naar den første Besidder er forsvundet, kan der 

 komme en anden og siden endnu flere. Der er rigelig 

 Plads til dem alle, men enhver af dem ønsker at være 

 alene om Stængelen. For øvrigt er der ingen Kiv imel- 

 lem dem, alt gaar for sig paa den fredeligste Maade. 

 Hvis et Moderdyr skulde ankomme og finde Pladsen 

 optaget, flyver det bort for at søge Plads andetsteds, 

 saa snart det har erkendt sin Fejltagelse. 



Æglæggersken har bestandig Hovedel øverst, en 

 Stilling, som hun for øvrigt indtager ogsaa under andre 



