48 J. H. FABRE. SKIK OG BRUG HOS INSEKTERNE 



størrelsesglas og stor Taalmodighed. Og for øvrigt vil 

 jeg være sparsom med Vanding og kun give det absolut 

 nødvendige heraf for at hindre Planterne fra at gaa til 

 Grunde. 



Da alt var i Orden, og Hveden begyndte at udfolde 

 sit første Blad, satte jeg seks unge Cikadelarver ud pao 

 Jordoverfladen. Smaadyrene begyndte at strejfe om og 

 undersøgte hurtigt Jordsmonnet, nogle af dem forsøgte 

 uden Held at klatre op ad Krukkens Væg. Ingen af 

 dem gjorde Mine til at ville grave sig ned, saaledes at 

 jeg ængstelig spurgte mig, hvad Maalet for saa livlige, 

 saa langvarige Undersøgelser kunde være. Der gaar to 

 Timer, og Omstrejfningen hører ikke op. 



Hvad ønsker de? Næring? Jeg tilbyder dem 

 nogle smaa Knolde med fremskydendc Rodknipper, 

 nogle Bladstumper og friske Græsstraa. Intet frister 

 dem, intet faar dem til at standse. Tilsyneladende er 

 de i Færd med at vælge et gunstigt Sted, før de gaar 

 ned i Jorden. Paa den Jordbund, min Kunst har skabt 

 dem, er deres tvivlraadige Undersøgelser uden Nytte: 

 hele Jordoverfladen, synes det mig, egner sig udmærket 

 for det Arbejde, der venter dem; men det er tilsyne- 

 ladende ikke nok. 



Under naturlige Forhold kunde en Rundtur meget 

 vel være absolut nødvendig. De Steder er sjældne, der 

 er bløde som min Lyngjordseng, der er renset 

 for ethvert haardt Legeme og fint sigtet. Derimod 

 er en grov Jordbund, som ikke kan angribes med de 

 smaa bitte Kløer, almindelig. Larven maa flakke om 

 paa Æventyr, vandre mere eller mindre, før den finder 

 et gunstigt Sted. Mange gaar utvivlsomt til Grunde ud- 

 mattede ved deres frugtesløse Søgen. En Opdagelses- 

 rejse over et Areal af nogle Tommers Udstrækning 

 udgør altsaa en Del af de unge Cikaders Opdrætnings- 



