50 J. H. fabre: skik og brug hos insekterne 



kede Larve er mere forlegen for at naa dybt ned i Jor- 

 den, i Ly for den truende Frost, end for at stoppe op 

 ved de Forfriskningssteder, den møder paa sin Vej. 



Jeg anbringer Lyngjordsklumpen paa sin Plads, og 

 de seks opgravede Smaadyr sættes for anden Gang ned 

 paa Jordens Overflade. De graver øjeblikkelig Brønde, 

 og Larverne forsvinder i disse. Endelig sætles Kruk- 

 ken i Vinduet i mit Værelse, hvor den er udsat for den 

 ydre Lufts hele Indflydelse, hvad enten denne er god 

 eller daarlig. 



Jeg besøger den igen en Maaned senere, hen imod 

 Slutningen af November. Larverne kryber sammen 

 hver for sig paa Bunden af Klumpen. De hænger ikke 

 fast ved Rødderne, de har hverken skiflet Udseende 

 eller Størrelse. Som jeg havde set dem ved Forsøgets 

 Begyndelse, saaledes genfinder jeg dem, dog maaske en 

 Smule mindre livlige. Denne Mangel paa Vækst i Lø- 

 bet af November, den raa Aarstids mildeste Maaned, 

 skulde den ikke tyde paa, at de ikke indtager nogen 

 Næring hele Vinteren igennem? 



De unge Sitarider*), andre levende Atomer, for- 

 bliver, saa snart de er kommen ud af Ægget, ved Ind- 

 gangen til Anthophorernes Rør. sammenhobede og ube- 

 vægelige, og de tilbringer den slemme Aarstid under en 

 fuldstændig Faste. Omtrent paa samme Maade synes 

 de unge Cikader at forholde sig. Naar de en Gang har 

 taget deres Tilflugt til Dybder, i hvilke de ikke behøver 

 at frygte Frosten, saa sover de ensomme i deres Vinter- 

 kvarter og afventer Foraarets Genkomst for at anbore 

 en eller anden Rod i Nærheden og indtage deres førslo 

 Forfriskning. 



Jeg har forgæves forsøgt at bestyrke de Slutninger, 



: ' : ) En Billeart, hvis Larver snylter hos forskellige Bier, som f. Eks. 

 de nævnte Anthophorer. 



