(54 j. h. pabre: skik og brug hos insekterne 



V. 

 KNÆLEREN - DENS ELSKOV. 



Det lidet, vi har hørt om Knælerens Livsvaner, 

 stemmer ikke overens med, hvad man kunde vente af 

 dens populære Navn. Efter Navnet Prégo-dieu skulde 

 man vente sig et blidt Insekt, som levede et fromt og 

 tilbagetrukket Liv, og man finder sig i Stedet for stillet 

 overfor en Kannibal, et vildt Spøgelse, der knuser Hjær- 

 nen paa det ved Rædsel demoraliserede Bytte. Og det 

 er endda ikke Sagens mest tragiske Side. I sit For- 

 hold til sine Artsfæller overrasker Knæleren os ved 

 Sæder og Skikke, som man end ikke finder lige saa 

 rædselsfulde hos Edderkopperne, der er saa ilde be- 

 rygtede i saa Henseende. 



For at mindske Antallet af de Klokker, der over- 

 fylder mit store Bord, for at skaffe mig lidt Plads og 

 dog bevare et tilstrækkelig stort Menageri, anbringer 

 jeg flere Hunner i samme Voliere, i nogle Tilfælde ind- 

 til et Dusin Stykker. Hvad Pladsen angaar, er det fæl- 

 les Logi bekvemt nok. Der er Plads nok i det til Fan- 

 gernes Bevægelser, især da de med deres svære Bag- 

 kroppe ikke holder af at røre sig stort. De for- 

 døjer ubevægelige, fæstede til Kuplens Næt, eller sidder 

 og afventer, at et Bytte skal passere forbi dem, ganske 

 som de gør i Frihed ude i Buskadset. 



Parringen er forbundet med visse Farer. Naar der 

 mangler Hø i Hækken, saa ved man jo, at de ellers saa 

 fredelige Æsler slaas. Mine Pensionærer, der er min- 

 dre fredeligt anlagte, kunde godt i et Øjeblik, da der 

 herskede Mangel paa Foder, blive beske i Hu og give 

 sig til at slaas indbyrdes. Jeg søger at forhindre dette 



