74 J. h. pabre: skik og brug hos insekterne 



Langs med Redens Akse og af Form som en Dadel- 

 kærne finder man Ægmassen, der er grupperet lagvis. 

 En beskyttende Bark, en Slags stivnet Skum, omgiver 

 dens Masse undtagen foroven i Midterregionen, hvor 

 den skumlignende Bark er erstattet af smaa, sidestillede 

 Blade. De frie Ender af disse Blade danner udadtil Ud- 

 gangszonen; de ordner sig der som to Rækker taglagte 

 Skæl og lader for hvert Æglag to Udgangsaabninger, 

 snævre Revner, aabne. 



At komme til at være tilstede ved Redens Dan- 

 nelse, at se, hvorledes Knæleren bærer sig ad med at 

 opføre en saa sammensat Bygning, var det første sprin- 

 gende Punkt i min Undersøgelse. Det lykkedes mig, 

 men ikke uden Møje, thi Æglægningen foregaar uden 

 Forberedelser og næsten altid om Natten. Efter mange 

 unyttige Forsøg begunstigede Lykken mig endelig. Den 

 5. September Kl. henimod 4 om Eftermiddagen gav en 

 af mine Pensionærer, der var bleven befrugtet den 29. 

 August, sig til at lægge Æg for mine Øjne. 



Forinden vi overværer dens Arbejde kun en eneste 

 Bemærkning: alle de Reder, jeg fik frem i mine Bure, — 

 og de er ret talrige — , har uden en eneste Undtagelse til 

 Underlag Metalvævet i Klokken. Jeg havde sørget for 

 at stille nogle ru Smaasten og nogle Bundter Timian, der 

 benyttes meget som Underlag ude i Marken, til Knæler- 

 nes Raadighed. Men Fangerne foretrak Staaltraads- 

 vævet, der giver et fuldstændig fast Underlag ved sine 

 Masker, i hvilke Bygningens, til at begynde med bløde 

 Masse inkrusterer sig. 



Rederne har under naturlig? Forhold intet, der 

 skjuler eller beskytter dem; de maa taale Vinterens 

 barske Vejrlig, de maa modstaa Regn og Vind, Hagl og 

 Sne uden at løsnes. Derfor vælger Æglæggersken altid 

 en ujævn Støtteflade, paa hvilken Redens Grundvold 



