KNÆLEREN — DENS KEDE 77 



Samtidig hermed strømmer den klæbrige Masse 

 ud i intermitterende Bølger, som de to Ende-Klapper 

 pisker og forvandler til Skum. Den saaledes frembragte, 

 skummende Masse udgyder sig over Siderne af Æg- 

 laget og under det, hvor jeg kan se det træde frem gen- 

 nem Traadvævets Masker, fremdrevet, som det bliver, 

 ved Trykket af Bagkropspidsen. Paa den Maade opstaar 

 lidt efter lidt den svampede Omhylning, alt eftersom 

 Æggestokkene tømmer sig ud. 



Jeg forestiller mig, uden dog at kunne støtte mig 

 til nogen direkte Iagttagelse, at Knæleren for den cen- 

 trale Kærnes Vedkommende, i hvilken Æggene er ind- 

 lagt i en Masse, der er mere homogen end Barken, 

 bruger sit Produkt, som det er, uden at piske det med 

 sine Klapper og uden at forvandle det til Skum. Naar 

 Æglaget er afsat, frembringer de to Klapper Skum til 

 at indhylle det i, men endnu en Gang! alt dette er van- 

 skeligt at skelne under den skummende Masses Slør. 



I en nyskabt Rede er Udgangszonen overstrøget med 

 en fin, porøs Masse, der er rent hvid, mat, næsten kridt- 

 agtig, og som kontrasterer stærkt med Resten af Re- 

 den, der er saltagtig hvid. Man skulde næsten tro, at 

 denne Masse var den samme som den, Sukkerbagerne 

 fremstiller af pisket Æggehvide, Sukker og Stivelse og 

 bruger til at pynte visse af deres Frembringelser med. 

 Dette Overtræk er meget skørt og let at løsne. Naar 

 det er forsvundet, viser Udgangszonen sig klart karak- 

 teriseret med sin dobbelte Række Blade med en fri 

 Rand. Vejrligets skadelige Indflydelser, Regnen og Blæ- 

 sten fjærner det før eller senere i Smaaflager, i Skæl, 

 og de gamle Reder bevarer derfor ikke Spor af det. 



Ved første Blik skulde man fristes til i denne sne- 

 lignende Mase at se en Substans, som var forskellig 

 fra den, der danner Resten af Reden. Anvender 



