86 J. H. pabre: skik og brug hos insekterne 



ning der skal følges, ved at udstrække et af Forbenene, 

 og det tager næsten aldrig fejl, tilføjer Forfatteren. Disse 

 smukke Ord siges paa Latin med en guddommelig En- 

 foldighed. 



VII. 



GULDLØBEBILLEN — DENS 

 ERNÆRINGSMAADE. 



Idet jeg skriver de første Linier af dette Kapitel, 

 kommer jeg til at tænke paa de store Slagterier i Chi- 

 kago, de frygtelige Kødfabrikker, i hvilke der hvert Aar 

 parteres over 1 Million Stykker Hornkvæg og 1,750,000 

 Svin, som gaar levende ind i Maskineriet og kommer ud 

 igen ved den anden Ende af dette forvandlede til Daaser 

 med Kødkonserves, til Svinefedt, Pølser og Skinker. 

 Jeg kommer til at tænke paa dette, fordi Løbebillen 

 viser os en lignende Hurtighed i Retning af Myrderi. 



I et stort Glasbur har jeg 25 Guldløbebiller. For 

 Øjeblikket holder de sig ubevægelige i Skjul under et 

 lille Stykke Brædt, som jeg har givet dem, for at de kan 

 gemme sig under det. De sover og fordøjer med Bug- 

 siden i det kølige Sand, med Rygsiden imod det varme, 

 solbeskinnede Brædt. Min gode Lykke sender mig ufor- 

 modet en Procession af Fyrrespinderens Larver, som 

 nedsteget fra deres Tr.æ søger sig et gunstigt Sted til at 

 grave sig ned paa som Forberedelse til den underjor- 

 diske Forpupning. En udmærket Hjord til Lobebiller- 

 nes Slagtehus! 



Jeg samler dem og sætter dem ind i Buret. Pro- 



