90 J. H. PABRE: SKIK OG BRUG HOS INSEKTERNE 



Sommerfuglelarver og andre Livretter afveksler i Re- 

 fektoriet i mere end tilstrækkelig Mængde. Mine Løbe- 

 biller kan ikke undskylde sig med Sult, naar de har 

 fortæret en Kammerat, hvis beskadigede Harnisk gjorde 

 den let angribelig. 



Skulde det være Skik blandt dem at dræbe de 

 Saarede og at rive Bugen op paa deres beskadigede 

 Næste? Medlidenhed er ukendt blandt Insekterne. 

 Ingen af samme Art standser ved en lemlæstet, der 

 vrider sig i Fortvivlelse, ingen forsøger at komme en 

 saadan til Hjælp. Mellem Kødædere kan Forholdene 

 endog blive yderligere tragiske. Undertiden samler de 

 forbigaaende sig om Invaliden, er det for at bringe den 

 Trøst? Paa ingen Maade, men tværtimod for at smage 

 paa Krøblingen og for, hvis han befindes at være god, 

 at kurere ham radikalt for hans Svagheder ved at 

 æde ham. 



Det er altsaa meget muligt, at Løbebillen med de 

 beskadigede Vingedækker har fristet sine Kammerater 

 med sin delvis blottede Bagkrop. De har i den van- 

 mægtige Kammerat set et Bytte, som det var let at 

 dissekere. Men naar der ikke er en forudgaaende Be- 

 skadigelse, respekterer de saa hinanden? Alt talte i 

 Begyndelsen for meget fredelige Forhold imellem dem, 

 der var under Maaltiderne aldrig Kamp imellem Bord- 

 fællerne, intet andet end Rov fra Mund til Mund, og 

 der var heller aldrig Rivninger i de lange Hvile- 

 tider under det lille Brædt. Halvt begravede i den fug- 

 tige Jord fordøjede og sov mine 25 Individer. Hvis jeg 

 løfter det skjulende Brædt op, løber de bort og omkring 

 og støder paa hinanden hvert Øjeblik uden at gøre hin- 

 anden Fortræd. 



Freden var altsaa fuldstændig og syntes at skulle 

 vedvare i det uendelige, da jeg ved min Undersøgelse i 



