98 j. h. pabre: skik og brug hos insekterne 



om. Han trækker paa sin Side i modsat Retning for 

 at befri sig for de frygtelige Kæber, han gaar fremad, 

 htm gaar baglæns, alt eftersom han bliver slæbt afsted 

 af eller selv slæber afsted med Angriberen, og dertil 

 begrænser sig hele hans Modstand. Kampen varer et 

 Kvarterstid. Der kommer en forbipasserende tilstede, 

 som standser og synes at sige: »Turen kommer snart 

 til mig«, og endelig fordobler Hannen sine Anstrengel- 

 ser, befrir sig og flygter. Det er antageligt, at han, 

 hvis det ikke var lykkedes ham at gøre sig fri, vilde 

 have faaet sin Bagkrop tømt ud af den rasende Hun. 



Nogle Dage efter blev jeg Vidne til en lignende 

 Scene, men denne Gang er Udfaldet et andet. Det er 

 atter en Hun, som bider sig bagfra fast i en Han. Den 

 bidte lader hende gøre, som hun vil, uden anden Pro- 

 test end forgæves Anstrengelser for at befri sig. Huden 

 giver endelig efter, Saaret bliver større, Indvoldene bli- 

 ver løsnet og slugt af Matronen, som med Hovedet dybt 

 inde i Kammeratens Bagkrop tømmer dens Hudskelet 

 ud. Krampagtige Bevægelser af Lemmerne tilkende- 

 giver, at den elendige er ved at dø. Slagterkællingen 

 røres ikke heraf, hun vedbliver at grave sig saa dybt 

 ind, som Brystsnævringen tillader hende. Der bliver 

 ikke andet tilbage af den døde end Vingedækkerne, der 

 er baadformet forbundne, og Forkroppen, som ikke er 

 skilt fra det øvrige. Den udtømte Rest lades tilbage paa 

 Stedet. 



Saaledes maa de Løbebiller, alletider Hanner, være 

 omkomne, af hvilke jeg Tid efter anden finder Rester i 

 Buret, og saaledes vil de efterlevende ogsaa omkomme. 

 Fra Midten af Juni til den 1ste August aftager Befolk- 

 ningen fra 25 Stk. til 5 Hunner. Alle Hannerne, 20 i 

 Tal, er forsvundne, deres Tarme er revet ud, og de er 

 tømte til Bunds. Af hvem? Øjensynligt af Hunnerne. 



