100 J. H. fabre: skik og brug hos insekterne 



neder, fra April til August, har der hver Dag dannet sig 

 Par, snart kun forsøgsvis, snart og som oftest med fuld- 

 stændig Forening som Resultat. Det tager aldrig Ende 

 med dette for disse glødende Naturer. 



Løbebillen er ekspedit i sine Elskovsforhold. Midt 

 i Flokken kaster en tilfældig forbigaaende uden forud- 

 gaaende Bejlen sig over en anden tilfældigt forbigaa- 

 ende, den første den bedste. Den omslyngede løfter 

 Hovedet en Smule som Tegn paa Samtykke, medens 

 Kavaleren pisker dens Nakke med Enden af sine Føle- 

 horn. Efter at Parringen er forbi, hvad snart er sket, 

 skilles man i en Fart; man forfrisker sig ved en Snegle- 

 anretning, og fra begge Sider parrer man sig med andre 

 og med andre igen, saalænge der er Hanner disponible. 

 Ovenpaa Fraadseri følger brutal Elskov, paa den brutale 

 Elskov fornyet Fraadseri, deri bestaar for Lobebillens 

 Vedkommende Livet. 



Fruerstuen i mit Menageri stod ikke i Forhold til 

 Bejlernes Antal, 5 Hunner mod 20 Hanner, men det 

 gjorde ikke noget, der var ingen Rivaliseren med tilhø- 

 rende Udveksling af Knubs, mim brugte, man misbrugte 

 dem, man tilfældigvis mødte, i al Fredelighed. Ved 

 Hjælp af denne Tolerance fik enhver, en Dag for eller 

 en Dag senere, gentagne Gange, og alt som de tilfældige 

 Møder gav Lejlighed til det, sin Lidenskab tilfreds- 

 stillet. 



Jeg vilde have foretrukket et bedre sammensat Sel- 

 skab, men Tilfældet og ikke Valg havde skænket mig 

 dem, over hvilke jeg raadede. I den første Del af For- 

 varet havde jeg samlet alle de Løbebiller sammen, som 

 jeg stødte paa under Stene i Nabolaget, uden at gøre 

 Forskel paa Kønnene, der er temmelig vanskelige at 

 skelne fra hinanden alene ved ydre Karakterer. Senere 

 hen lærte Erfaringerne fra Buret mig, at en ringe Over- 



