104 .1. II. pabre: skik og brug hos insekterne 



sletter, uden dog at være synderlig ivrig derfor, Sporene 

 efter Sondehullerne, hviler sig et Øjeblik, flytter sig og 

 begynder forfra andetsteds, snart her, snart der over 

 hele det Areal, der staar til hendes Raadighed. Det er 

 en Gentagelse, blot med større Langsomhed i Bevægel- 

 ser, af det, som Decticus viste os. Æglægningen synes 

 mig endt paa fireogtyve Timer, men for en større Sik- 

 kerheds Skyld venter jeg endnu et Par Dage. 



Jeg graver saa Jorden i Potten op. Æggene, der er 

 bleggule, er Cylindre, som er afrundede i begge Ender og 

 maaler paa lidt nær 3 mm i Længde. De findes enkelt- 

 vis i Jorden og er stillet lodret, og de er udsaaet nær 

 ved hinanden i større eller mindre Tal svarende til det 

 forskellige Antal Æglægninger. Jeg finder dem overalt i 

 Pottens hele Udstrækning i et Par Centimeters Dybde. 

 Saa vidt Vanskelighederne ved at gennemsøge en Jord- 

 masse med en Lupe tillader mig det, anslaar jeg en en- 

 kelt Moders Æglægning til 500 eller 600. En saadan 

 Yngel vil sikkert i Løbet af kort Tid undergaa en ener- 

 gisk Beskæring. 



Faarekyllingens Æg er et lille mekanisk Vidunder. 

 Efter Udklækningen danner det et hvidt, uigennemsig- 

 tigt Etui, til hvis Kant, der er fastgjort en Kalot, som 

 danner et Laag. I Stedet for at brydes itu paa tilfældigt 

 Sted ved den nyfødtes Puffen eller under dens Kæbe- 

 sakse, aabner det sig af sig selv efter en Linie for den 

 mindste Modstand, der udtrykkelig er forberedt. Det 

 vilde være rart, om man kunde faa den kuriøse Udklæk- 

 ning at se. 



Omtrent fjorten Dage efter Æglægningen fordunk- 

 ler to store Øjenpunkter, runde og sortrødlige, den for- 

 reste Ægpol. Lidt ovenover disse to Punkter, helt nede 

 ved Cylinderens Ende, tegner der sig saa en fin, ringfor- 

 met Fold. Det er Brudlinien, som begynder at danne 



