DEN LANGUEDOKSKE SPHEX 133 



endog ti Dage efter Operationen er fuldstændig 

 friske, saaledes som Larven, for hvilken Byttet var be- 

 stemt, forlanger det? Ja bedre endnu: kun nogle 

 Timer efter Operationen paa Hovedet er Føddernes, 

 Følehornenes, Palpernes, Læggebraaddens og Kind- 

 bakkernes usamstemmende Bevægelser atter i Gang, 

 som om intet var sket; med andre Ord: Dyret er igen 

 i den Tilstand, i hvilken det var, inden Sphexen havde 

 bidt det i Hjærnen. Og disse Bevægelser holdt sig frem- 

 deles, men de blev svagere for hver Dag, der gik. 

 Sphexen havde kun bragt sit Offer i en forbigaaende 

 Dvaletilstand, der varede tilstrækkeligt længe til at til- 

 lade den at bringe det til dets Bestemmelsessted uden 

 Modstand, medens jeg, der troede at være dens Medbej- 

 ler, kun havde været en ubehændig og barbarisk Slagter: 

 jeg havde dræbt mine Ofre. Den havde med sin uefter- 

 iignelige Dygtighed trykket Hjærnen sammen paa kyn- 

 dig Vis for at bringe Byttet i en Dvaletilstand af nogle 

 Timers Varighed, medens jeg, brutal i min Ukyndig- 

 hed, maaske har knust det fine Organ, dette Livets før- 

 ste og vigtigste Arnested, med min Pincet. Hvis noget 

 skulde fritage mig for at rødme over mit Nederlag, saa 

 skulde det være min Overbevisning om, at meget faa, 

 om overhovedet nogen, vilde kunne maale sig i Dyg- 

 tighed med disse Mestre. 



Jeg skal nu forklare, hvorfor Sphexen ikke gør 

 Brug af sin Braad til at saare Hjærneganglierne. En 

 Draabe Gift indsprøjtet i dette Organ, der er Centrum 

 for Livskræfterne, vilde tilintetgøre hele Nervesystemets 

 Virksomhed, og Døden vilde følge efter i Løbet af kort 

 Tid. Men det er ikke Døden, Jægeren ønsker at opnaa, 

 Larverne vilde paa ingen Maade finde sig tilfreds med 

 et Stykke Vildt, der var berøvet Livet, med et Kadaver, 

 der var frit prisgivet den stinkende Forraadnelse. Den 

 vil ene og alene naa til at fremkalde en Dvaletilstand, en 



