156 j. h. fabre: skik og brug hos insekterne 



uden Blanding med Smaasten. Bien anbringer, Klump 

 efter Klump, Murskefuld efter Murskefuld, et Lag paa 

 en Centimeters Tykkelse udenpaa Cellehoben, som for- 

 svinder fuldstændig, begravel midt inde i dette mine- 

 ralske Dække. Naar dette er færdigt, har Reden Form 

 som en Slags grov Kuppel paa Størrelse med en halv 

 Appelsin. Man kunde fristes til at antage den for en Ler- 

 kugle, som var bleven slynget imod en Sten, var 

 bleven halvvejs knust imod denne og var tørret ind paa 

 Stedet. Intet forraader udvendig set Indholdet, der er 

 ikke noget, der ligner Celler, og intet, der vidner om 

 et Arbejde. For et uøvet Øje er det en tilfældig Klat 

 Ler og ikke andet. 



Udtørringen af dette fælles Dække foregaar rask 

 ligesom Tørringen af vor hydrauliske Cement, og naar 

 det er gennemtørret, er Redens Haardhed næsten at 

 ligne ved en Stens. Der skal et solidt Knivsblad til 

 for at skære Hul paa Bygningen. Lad os til Slut sige, 

 at intet, naar Reden har sin endelige Form, minder 

 om det oprindelige Arbejde, saaledes at man skulde 

 tage de oprindelige Celler, de elegante Smaataarne med 

 deres stenede Beklædning og den afsluttende Kuppel, 

 der ser ud som en simpel Klump Ler, for et Arbejde 

 af to forskellige Arter. Men lad os skrabe Cement- 

 dækket af, og vi vil under det finde Cellerne og deres 

 Lag af Smaasten fuldstændig kendelige. 



I Stedet for at bygge fra nyt af paa en Rullesten, 

 som ikke har været benyttet tidligere, bruger Mur-Cha- 

 licodomen gerne de gamle Redei, der er kommen gen- 

 nem Aaret uden at have lidt væsentlig Skade. Mørtel- 

 kuppelen er paa lidt nær som den var i Begyndelsen, 

 til den Grad solidt har Murværket været; den er kun 

 gennemboret af et vist Antal runde Aabninger, der 

 svarer til Kamrene, til de Celler, som Larverne af det 



