MURERBIERNE 157 



tidligere Slægtled beboede. Saadanne Bosteder, som 

 kun behøver at blive istandsat en Smule for at komme 

 i god Stand, sparer store Udgifter af Tid og Møje. 

 Derfor opsøger Murerbierne dem og bestemmer sig ikke 

 til nye Opbygninger, før det begynder at mangle dem 

 paa gamle Reder. 



Af en og samme Kuppel kommer der flere Beboere 

 frem, røde Hanner og sorte Hunner, alle stammende 

 fra den samme Bi. Hannerne, der fører et sorgløst Liv, 

 lader haant om alt Arbejde og kun vender tilbage til 

 Lerhytterne for et Øjeblik at gøre Kur til Hunnerne, 

 bryder sig ikke om den forladte Rønne. Hvad de be- 

 høver, er Nektaren i Blomsternes Krukker og ikke 

 Mørtelen, der blandes mellem Kindbakkerne Der er saa 

 de unge Himner tilbage, de, paa hvem Familiens Frem- 

 tid ene beror. Hvem blandt dem tilfalder den faste 

 Ejendom, Arven af den gamle Rede? Som Søstre har 

 de lige Ret til denne, saaledes vilde vor Lovgivning af- 

 gøre Sagen, siden den har gjort det uhyre Fremskridt 

 at frigøre sig for den Førstefødtes gamle Vildmands- 

 ret. Men Chalicodomerne staar stadig paa Ejendoms- 

 rettens oprindelige Grundlag: den første Ihændehavers 

 Ret. 



Naar derfor Tiden til Æglægningen nærmer sig, 

 bemægtiger Bien sig den første den bedste Rede, der 

 passer den og er fri, og indretter sig der; og ve den, 

 Søster eller Naboerske, der saa vil gøre den dens Besid- 

 delse stridig! Rasende Forfølgelse og hede Angreb skal 

 snart drive den nyankomne paa Flugt. Af de forskellige 

 Celler, der aabner sig som lige saa mange Brønde paa 

 Kuppelens Runding, er i Øjeblikket kun én fornøden, 

 men Bien forstaar meget godt, at de øvrige senere vil 

 komme til Nytte for de resterende Æg. Og den over- 

 vaager dem alle med en aarvaagen Skinsyge for at jage 



