170 J. H. FABRE: SKIK OG BRUG HOS INSEKTERNE 



Draabe Olie paa Lampen, hvis den ikke skal slukkes. 

 Det store Paafugleøje giver Afkald herpaa, men det 

 maa derfor ogsaa give Afkald paa et langt Liv. To eller 

 tre Aftener, netop tilstrækkeligt til, at et Par kan mødes, 

 er alt: den store Sommerfugl har levet sit Liv ud! 



Hvad betyder det altsaa, at de, hvem jeg har be- 

 røvet Følehornene, ikke kom igen? Har de bekræftet, 

 at Mangelen paa Antenner har gjort dem udygtige til at 

 genfinde Klokken, i hvilken den fangne Hun venter 

 dem? Paa ingen Maade. De, saavel som de tonsure- 

 rede, paa hvilke der ikke er foretaget nogen skadelig 

 Operation, fortæller os kun, at deres Tid er forbi: am- 

 puterede eller urørte er de ude af Stand til at gøre 

 Tjeneste paa Grund af deres Alder, og det, at de bliver 

 borte, har ingen Betydning. Vi blev ikke klar over den 

 Rolle, Følehornene spiller, fordi der ikke er Tid til at 

 anstille de nødvendige Forsøg. Spørgsmaalet var tvivl- 

 somt og vedbliver at være tvivlsomt. 



Min Fange i Klokken holder otte Dage ud. Den 

 skaffer mig hver Aften, anbragt snart et Sted, snart et 

 andet i min Bolig, alt som jeg ønsker det, en Sværm af 

 Besøgere i forskelligt Antal. Jeg fanger dem efterhaan- 

 den i mit Næt og forviser dem, saa snart de er taget til 

 Fange, til et lukket Værelse, i hvilket de tilbringer 

 Natten. Den næste Dag bliver de mærket ved Hjælp 

 af en Tonsur paa Bryststykket. 



Den samlede Sum af dem, der gav Møde disse Næt- 

 ter, hævede sig til 150, et forbløffende Antal, naar jeg 

 tager i Betragtning, hvor megen Eftersøgen jeg har 

 maattet sætte i Scene de to følgende Aar for at samle 

 tilstrækkeligt Materiale til dette Studiums Fortsættelse. 



Uden at mangle i mit Naboskab var del store Paa- 

 fugleøjes Kokoner ikke desto mindre meget sjældne, thi 

 de gamle Mandeltræer, paa hvilke Larven opholder sig, 



