178 j. h. fabre: skik og brug hos insekterne 



modsiges af det Forsøg, i hvilket jeg brugte Naftalin 

 for at skjule Hunnens mulige Lugt. 



Mit Forraad af Kokoner udtømmes, og Proble- 

 met vedbliver at være dunkelt. Skal jeg begynde for- 

 fra et fjerde Aar? Jeg afstaar derfra af følgende Grunde: 

 en Sommerfugl med natlig Parring er vanskelig at iagt- 

 tage, naar jeg vil trænge ind i dens intime Handlin- 

 ger. Bejleren har ganske vist ikke Brug for noget Lys 

 for at naa sit Maal, men mit svage, menneskelige Syn 

 kan ikke gennemtrænge Nattens Mørke. Jeg maa i 

 det mindste have et Lys, men dette bliver ofte slukket af 

 den omtumlende Sværm. En Lygte undgaar ganske 

 vist disse Formørkelser, men dens uklare Lys, der er 

 afbrudt af store Skyggepartier, svarer ikke til, hvad 

 jeg maa fordre som en Iagttager, der vil se og se 

 klart. 



Og det er ikke alt. En Lampes Lys drager Som- 

 merfuglene bort fra deres Maal, det forstyrrer dem og 

 gør, hvis det bliver ved med at lyse, det lykkelige Ud- 

 fald af Aftenens Forsøg tvivlsomt. Saa snart de er kom- 

 men ind i Værelset, søger de Besøgende lidenskabeligt til 

 Flammen og svider deres dunede Dragt, og de er der- 

 efter, paavirkede som de er, af deres Forbrændinger, 

 mistænkelige som Vidner. Hvis de ikke svides, idet de 

 bliver holdt paa Afstand af en Glaskuppel, tager de 

 Plads saa nær ved Flammen som mulig og rører sig 

 ikke af Stedet, som var de hypnotiserede. 



Hunnen stod en Aften i Spisestuen paa et Bord 

 lige over for det aabne Vindue. En Petroleum slampe, 

 der var forsynet med en stor, hvidtemailleret Reflektor, 

 brændte ophængt i Loftet. De ankommende Hanner 

 satte sig paa Klokkens Hvælv, stærkt optagne af Fan- 

 gen, medens andre, efter at have hilst nogle Gange paa 

 hende i Forbifarten, begav sig hen til Lampen, omfløj 



