DET STORE PAA FUGLEØJE 181 



medens den flagrede udenfor mit Vindue, med Vingerne. 

 Han viser mig den og ser spørgende paa mig. 



»Hallo«, siger jeg, »det er netop den Pilegrim, vi 

 ventede. Fold Servietten sammen igen og lad os gaa 

 og se, hvad der gaar for sig. Vi kan spise senere.« 



Vi glemmer Middagsmaden over de Undere, som 

 foregaar. De fjerbusksmykkede Hanner kommer strøm- 

 mende til med forbavsende Punktlighed paa Fangens 

 magiske Kalden. De kommer en for en i bugtende Flugt. 

 Alle kommer de Nord fra, en Enkelthed, der har sin 

 Betydning. En Uge er gaaet med et haardt Tilbagefald 

 af Vinteren. Nordøstenvinden blæser stormende og 

 bringer Død til Mandeltræets dristige Blomster. Det 

 var en af disse voldsomme Storme, som plejer at 

 indlede Foraaret. Idag er Temperaturen pludselig ble- 

 ven mildere, men Nordenvinden blæser stadig. 



I denne første Seance flyver alle de Sommerfugle, 

 der samles om den fangne Hun, ind i Indelukket Nord 

 fra, de følger Luftstrømningen, ikke én arbejder sig 

 op imod den. Hvis de til Rettesnor havde en Lugte- 

 sans som vor, hvis de blev ledet af duftende Atomer, 

 der var udspredt i Luften, skulde deres Ankomst finde 

 Sted fra den modsatte Side. Kom de Syd fra, kunde 

 man tænke sig dem varslede ved de Uddunstninger, 

 som Vinden førte med sig, men hvorledes skal man, 

 nu da de kommer Nord fra i denne Tid, da Mistra- 

 len er Atmosfærens suveræne Hersker, kunne tænke 

 sig, at de paa stor Afstand har opfattet, hvad vi kalder 

 en Lugt? Denne de duftbringende Smaadeles Gaaen 

 imod Luftstrømmen synes mig uantagelig. 



De Besøgende gaar og kommer et Par Timer igen- 

 nem i et straalende Solskin foran Værelsets Facade. 

 Størstedelen af dem søger længe, undersøger Muren og 

 flyver lige hen langs Jordens Overflade. Naar man ser 



