186 J. H. FABRE: SKIK OG BRUG HOS INSEKTERNE 



Metaltraadsklokke midt i mit Værelse paa det store 

 Laboratoriebord, der var bedækket af Bøger, Glaskar, 

 Lerfade, Æsker, Reagensglas og andre Apparater. Man 

 vil kende Stedet, det er det samme som for det store 

 Paafugleøjes Vedkommende. To Vinduer, som vender 

 ud imod Haven, giver Værelset Lys. Det ene er lukket, 

 det andet holdes aabent Dag og Nat. Midt imellem 

 disse Vinduer, i en Afstand fra dem af 4 — 5 Metre, er 

 Sommerfuglen anbragt i Halvskygge. 



Resten af Dagen os den næste Dag gaar uden at 

 bringe noget, som er Omtale værd. Ophængt i sine 

 forreste Kløer paa Lyssiden af Traadfletningen for- 

 holder Fangen sig ubevægelig og ligegyldig. Der er 

 ingen Skælven af Vingerne, ingen Dirren af Følehor- 

 nene; ganske saaledes forholdt det store Paafugleøjes 

 Hun sig. 



Spinderhunnen sidder og modnes og vinder Fast- 

 hed for sit fine Kød. Paa en Maade, om hvilken vor 

 Videnskab ikke har den fjerneste Anelse, tilbereder den 

 en uimodstaaelig Lokkemad, som skal drage Besøgende 

 til hende fra Verdens fire Hjørner. Hvad foregaar der 

 i dette tykbugede Legeme, hvilke Omdannelser gaar 

 der for sig i det, for at hun siden hen kan revolutionere 

 Omgivelserne? Hvis vi kendte dem, vilde det, at vi 

 vidste Besked med Sommerfuglens hemmelige Midler, 

 lægge en Favn til vor Vækst! 



Den tredie Dag er Bruden parat. Festen begynder 

 i al sin Fylde. Jeg var ude i Haven og mistvivlede al- 

 lerede om Udfaldet, saaledes som Sagerne trak i Lang- 

 drag, da jeg henimod Kl. 3 om Eftermiddagen i stærk 

 Varme og straalende Sol saa en Flok Sommerfugle 

 sværme, indrammet af det aabne Vindu. 



Det er Elskerne, der kommer for at besøge den 

 Skønne. Nogle flyver ud af, andre ind i Værelset, atter 



