l.Stt j. h pabre: skik og brug hos insekterne 



Men desværre, nej, den gentager sig til min store 

 Forbavselse ikke, og det paa Grund af min egen 

 Fejl. Sent ud paa Aftenen bliver der bragt mig en 

 Knæler, som er værd at lægge Mærke til paa Grund af 

 dens ualmindelig ringe Størrelse. Optaget af Eftermid- 

 dagens Hændelser og distrait, sætter jeg i en Hast det 

 kødædende Insekt ind under Klokken til min Spinder, 

 uden at den Idé et eneste Øjeblik falder mig ind, at 

 denne Boen sammen kunde faa et daarligt Udfald. Knæ- 

 leren er saa spinkel og den anden saa svær, derfor 

 nærer jeg ingen Frygt. 



Ak, hvor daarlig kendte jeg Lidenskaben efter Kød 

 hos Bæstet med Gribebenene! Dagen efter finder jeg til 

 min bitre Overraskelse den lille Knæler i Færd med at 

 opæde den store Sommerfugl. Hovedet og den forreste 

 Del af Brystet er allerede forsvundet. Dit frygtelige 

 Uhyre, hvilke væmmelige Øjeblikke har du ikke voldet 

 mig! Farvel mine Undersøgelser, som jeg i Indbildnin- 

 gen havde kælet for hele Natten: i Løbet af tre Aar 

 kunde jeg af Mangel paa Materiale ikke optage dem 

 igen. 



Men vor daarlige Lykke maa ikke faa os til at 

 glemme det lidet, vi har lært. Der kom en eneste 

 Mødedag omkring 60 Hanner. Lad os tage Munkens 

 Sjældenhed i Betragtning, lad os genkalde i Erindrin- 

 gen mine personlige og mine Hjælperes Eftersøgelser, 

 som uden Nytte blev fortsat gennem hele Aar, og dette 

 Antal vil forbløffe os. Den, der ikke var til at finde, er 

 pludselig bleven til en Masse ved en Huns Tillokkelser. 



Hvorfra kom de da? Fra alle Kanter og uden 

 Tvivl langvejs fra. Saa længe jeg har drevet mine 

 Undersøgelser, har mit Naboskab været mig bekendt 

 Busk for Busk, Stenhob for Stenhob, og jeg kan for- 

 sikre, at Egens Spinder ikke findes der. Det har været 



