202 j. h. pabre: skik og brug hos insekterne 



Hvis Hundens Næse forbløffer os, fordi det er os 

 umuligt at sige bestemt, ja endog blot at have Mistanke 

 om, hvad det er, den opfatter, saa siger den os dog i det 

 mindste bestemt, hvilken Misforstaaelse det vilde være, 

 om vi vilde anlægge Menneskemaal paa det hele. San- 

 sernes Verden er langt mere omfattende, end Grænserne 

 vor vor Sansningsmodtagelighed siges os. Hvor mange 

 Kendsgerninger undgaar os ikke under Naturkræfter- 

 nes Sammenspil, fordi vi mangler tilstrækkeligt fine 

 Organer! 



Det ukendte, denne uudtømmelige Mark, paa 

 hvilken Fremtiden vil røre sig, gemmer et Udbytte 

 for os, ved Siden af hvilket det, vi nu virkelig kender, 

 er en karrig Høst. Under Videnskabens Le vil der en 

 Gang falde Neg, hvis Korn idag vilde synes vanvittige 

 Paradokser. Er dette videnskabelige Drømme. — Al- 

 deles ikke, undskyld mig, men ubestridelige, positive 

 Virkeligheder, der bestyrkes af Dyrene, som i visse 

 Henseender er langt bedre udrustede end vi. 



Trøffelsøgeren kan til Trods for sin lange Øvelse, 

 til Trods for den Trøffels Duft, som han søger, ikke 

 gætte, hvor Trøflen, som modnes Vinteren igennem 

 et Spand eller to dybt under Jorden, findes. Han maa 

 søge Hjælp hos Hunden eller Svinet, hvis Lugtesans 

 udforsker Jordens Hemmeligheder. Men disse Hem- 

 meligheder kender forskellige Insekter endnu bedre 

 end vore to Hjælpere. De er i Besiddelse af en ual- 

 mindelig fuldkommen Lugtesans for at kunne opdage de 

 Knolde, af hvilke deres Larvefamilier skal ernære sig. 



Af Trøfler, som var taget op af Jorden, befængt 

 med Orm og i denne Stand anbragt i et Glas med et 

 Lag frisk Sand, har jeg tidligere til at begynde med 

 faaet en lille rød Bille frem {Anisotoma cinnamomea) 

 senere hen flere Fluer, mellem hvilke en Sapromyzin, 

 som med sin bløde Flugt og sin svage Bygning erin- 



