220 .1. H. PABRE: SKIK OG BRUG HOS INSEKTERNE 



sidder solidt fast paa Agernets glatte og stejle Krum- 

 ning. Med kejtet Langsomhed flytter den sig omkring 

 sin spidse Snabel, der er indført i Agernet, den beskriver 

 en Halvcirkel, hvis Centrum er Boringspunktet, hvor- 

 efter den vender tilbage i sit gamle Spor og beskriver 

 en Halvcirkel i modsat Retning. Og dette gentager den 

 mange Gange. Paa lignende Vis bærer vi os ad, naar 

 vi borer et Hul i Træ med et spidst Instrument ved en 

 Bevægelse frem og tilbage med Haanden. 



Snabelen trænger lidt efter lidt dybere ind, og i 

 Løbet af en Time er den helt forsvundet. Derpaa føl- 

 ger en kort Hviletid, og til Slut bliver Instrumentet 

 trukket ud igen. Hvad vil der nu ske? Intet mere for 

 denne Gang. Hasselboreren forlader sit Hul og trækker 

 sig værdigt tilbage; den kryber sammen mellem de tørre 

 Blade. For idag lærer jeg ikke mere om den. 



Men jeg har faaet et Varsko. En af de rolige 

 Dage, der er gunstigere for Jagten, vender jeg tilbage 

 til Stedet, og jeg er snart i Besiddelse af Biller nok til at 

 befolke mine Bure med. Da jeg forudser alvorlige Van- 

 skeligheder paa Grund af den Langsomhed, hvormed 

 Arbejdet foregaar, foretrækker jeg at studere dette 

 hjemme med den ubegrænsede Fritid, jeg har der. 



Denne Forholdsregel viser sig at være udmærket. 

 II vis jeg vilde have fortsat, som jeg havde begyndt, og 

 iagttaget Hasselborerens Manøvrer ude i det frie, i Træ- 

 erne, saa vilde jeg aldrig, selv om jeg havde været nok 

 saa heldig med mine Fund, have haft Taalmodighed 

 nok til at følge Udvælgelsen af Agernet, Boringen og 

 Æglægningen til Ende, saa omhyggeligt og langsomt In- 

 sektet er i al sin Færd. Man vil faa Lejlighed til at 

 domme derom om et Øjeblik. 



Det Krat, der besøges af min Snudebille, er sam- 

 mensat af tre Egearter. Den grønne Eg og den lodne 



