ELEFANT-HASSELBOREREN 227 



Agernet dækket af en Skaal, der strutter af Skæl. In- 

 tet er saa hemmeligt som dette Skjul, intet Øje vilde 

 gætte paa en Eneboer, hvis Agernets Overflade ikke bar 

 det ubetydelige Indstik. 



Dette Punkt, der netop er synligt, er min Fører. 

 Naar det er tilstede, siger det mig, at Agernet er beboet, 

 eller at det i det mindste har været underkastet en For- 

 søgsboring, der har noget at gøre med Æglægningen, 

 naar det mangler, viser det mig, at ingen har taget 

 dette Stykke i Besiddelse. Hasselboreren bliver utvivl- 

 somt belært paa samme Maade. 



Jeg ser paa Sagerne ovenfra med et vidtskuende 

 Blik, hjulpet af Lupen. Jeg vender Genstanden et Øje- 

 blik i mine Fingre, og Undersøgelsen er gjort. Den 

 derimod, den kortsynede Iagttager, er nødt til at ind- 

 stille sit Mikroskop saa noget nær overalt, før den med 

 Bestemthed kan skelne det forræderiske Punkt. Inter- 

 essen for dens Afkom faar den forøvrigt til at anstille 

 ganske anderledes skrupuløse Undersøgelser end dem, 

 jeg foretager af Nysgerrighed. Og saaledes forlænger 

 den sin Undersøgelse af Agernet til Overdrivelse. 



Den er færdig. Agernet er tjenligt. Boret trænger 

 ind, et Arbejde, som varer i timevis, og derefter gaar 

 Insektet mange Gange sin Vej, idet det kaster Vrag paa 

 sit Værk. Der følger ingen Æglægning paa Stikket med 

 dens Sonde. Hvortil da en saadan Anstrengelse af saa 

 lang Varighed? Skulde det hele simpelthen være en An- 

 stikning af et Fad, af hvilket Hasselboreren drikker og 

 styrker sig? Skulde Snabelens Rør stige ned til Fu- 

 stagens Bund for der at øse nogle første Klasses Mund- 

 fulde af en nærende Drik? Skulde Foretagendet have 

 noget at gøre med Individets Ernæring? 



I Begyndelsen troede jeg det, temmelig overrasket 

 over den Ihærdighed, der blev udfoldet for at l'aa 



15* 



