230 J. H. fabrk: skik og brug hos insekterne 



massen, borer sig ind i den og forsvinder. Maven er 

 parat, og det øvrige er salig Æden. 



Denne Næringsophobning i Røret maa have en vis 

 Længde for at tilfredsstille den spæde Alders Krav, 

 derfor arbejder Moderen med Boret i Overensstemmelse 

 hermed. Hvis Indførelsen af Snabelen kun skulde tjene 

 til at smage paa Stoffet, til at udforske Modenhedsgra- 

 den ved Grunden af Agernet, vilde Operationen tage 

 langt kortere Tid, hvis den blev foretaget ikke langt fra 

 denne Basis tvers igennem Skaalen. Denne Fordel er 

 ikke overset, det er sket, at jeg har overrasket Insektet 

 i Færd med at bearbejde det skælklædte Bæger. 



Jeg ser heri kun et Forsøg fra den travle Æglægger- 

 skes Side paa at skaffe sig Besked. Hvis Agernet passet- 

 den, vil Boringen blive paabegyndt paany højere oppe 

 udenfor Skaalen. Naar Ægget skal lægges, er det Reglen, 

 at selve Agernet anbores saa højt oppe som muligt og 

 som Redskabets Længde tillader det. 



Hvad er Meningen med dette lange Boringshul, 

 som end ikke altid bliver gjort færdigt i Løbet af en halv 

 Dag? Hvad skal denne ihærdige Udholdenhed gøre Gavn 

 for, naar Boret kunde naa det ønskede Punkt, den Livs- 

 kilde, hvor den nyfødte Larve kan drikke sig mæt, 

 hvis det blev ansat tæt ved Stilken og fort ind med 

 langt mindre Bekostning af Tid og Udmattelse? Moder- 

 dyret har sine Grunde til at udmatte sig paa denne 

 Maade! Ved at gøre saa, naar hun det reglementerede 

 Sted ved Grunden af Agernet, og paa samme Tid skaffer 

 hun sit Afkom en lang Posefuld Mel, et Resultat af 

 stor Værdi. 



Alt dette er Bagateller! Nej, om Forladelse, det er 

 store Ting, der taler til os om en uendelig Omhu, som 

 gaar ud paa at værne om de mindste Væsener, som af- 

 lægger os Vidnesbyrd om en højere Logik, der ordner 

 de mindste Enkeltheder. 



