232 J. H. fabkk: skik og brug hos insekterne 



naar den har udført sit Hverv, tilbage til Norden, hvor- 

 fra den er kommen. 



Hasselboreren slaar dem dog alle. Den har be- 

 troet sine Æg til de endnu grønne Agern. Disse ligger nu 

 paa Jorden, brunede før Tiden og gennemborede af et 

 mindre Hul, gennem hvilket Larven er kommen frem 

 efter at have fortæret deres Indhold. Under en eneste 

 Eg kunde man let fylde en Kurv med disse tomme Rui- 

 ner af Agern. Bedre end Skovskaden, bedre end Skov- 

 musen, har Snudebillen arbejdet paa at befri Skoven 

 fra, hvad der var for meget. 



Snart kommer Mennesket i sine Svins Interesse. 

 I min Landsby er det en vigtig Begivenhed, naar den 

 kommunale Trommeslager bekendtgør, hvad Dag 

 Agernindsamlingen begynder i de kommunale Skove. 

 Dagen før lager de ivrigste Stederne i Øjesyn og ud- 

 vælger sig en god Plads. Dagen efter er hele Familien 

 paa Aastedet tidlig om Morgenen. Faderen slaar til de 

 hoje Grene med en lang Stang, Moderen plukker, iført 

 et stort Sækkelærredsforklæde, som gør det muligt for 

 hende at trænge ind i de tykke Krat, hvad Haanden 

 kan naa, af Træet, og Ungerne samler op fra Jorden. 

 Og Kurvene fyldes, senere Brændekurvene og tilsidst 

 Sækkene. 



Efter at Skovmusen og Skovskaden, Snudebillen 

 og mange andre har frydet sig, kommer Turen nu til 

 Mennesket, der gør Overslag over, hvor meget Flæsk 

 Høsten er værd for ham. En Sorg gør dog Skaar i Glæ- 

 den, den nemlig at se saa mange Agern liggende paa 

 Jorden, gennemborede og fordærvede, ubrugelige. Men- 

 nesket skælder ud paa Ophavsmanden til Ødelæggelsen. 

 Ved at høre paa dette, skulde man tro, at Skoven var til 

 alene for hans Skyld, at Egen satte Frugt alene af 

 Hensyn til hans Flæsk. 



