ÆRTENS SNUDEBILLE 239 



Det er den indre Lov. Naturen, der er lige saa iv- 

 rig som vi, byder alle sine Plejebørn sit mægtige Bryst, 

 ligesaavel dem, der udnytter andres Gods, som dem, 

 der frembringer det. For os, der arbejder, saar og hø- 

 ster, og trætter os ved den Anstrengelse, dette koster 

 os, modner den Hveden, men den modner den ogsaa 

 for den lille Kornsnudebille, som, skønt den ikke ud- 

 retter noget Markarbejde, ikke desto mindre kommer 

 og sætter sig fast paa vore Kornlofter for med sit spidse 

 Næb at gøre Kaal paa Korndyngerne Korn for Korn og 

 omdanne dem til Klid. 



For os, der hakker, luger og vander, for os, der bli- 

 ver stive i Lemmerne og forbrændte af Solens Hede. 

 faar den Ærtebælgene til at svulme op, men den faar 

 dem ogsaa til at svulme op til Gavn for Ærtesnudebillen, 

 som, skønt den ikke giver sig af med Havearbejde, 

 alligevel tilegner sig sin Del af Høsten, naar dens Time 

 er inde, naar Foraarets Glæder kommer. 



Lad os følge dens Fremgangsmaade, denne ivrige 

 Tiendeopkræver af de grønne Ærter. Jeg lader den 

 gøre, som den vil, velvillig Skatteyder som jeg er! Det 

 er netop af Hensyn til den, jeg har saaet nogle Ræk- 

 ker af den yndede Plante i mit Indelukke. Uden anden 

 Opfordring fra min Side end denne beskedne Saaning, 

 melder den sig punktlig hos mig i Løbet af Maj. Den 

 har faaet at vide, at der for første Gang blomstrer Ær- 

 ter i dette stenede Terræn, der modsætter sig al Køk- 

 kenhavekultur. Saa kommer den styrtende i Hast som 

 en anden entomologisk Rodemester for at udøve sine 

 Rettigheder. 



Hvorfra kommer den? At sige det bestemt er umu- 

 ligt. Den er kommen fra et eller andet Skjul, hvor den 

 har tilbragt den daarlige Aarstid i Dvale. Platanen, 

 der afbarker sig selv i den varmeste Sommertid, yder 

 under sine løsnede Korkplader udmærkede Tilflugts- 



