ÆRTENS SNUDEBILLE 25J> 



er fuldstændig haard. Larven ved Besked med denne 

 fremtidige Vanmagt, og den bøder paa den med fuld- 

 endt Kunst. Den borer med sine stærke Kindbakker 

 en Udgangsbrønd, der er nøjagtigt cirkelrund og har 

 regelmæssige Vægge. Vore bedste Bor til at arbejde i 

 Elfenben med kunde ikke gøre det bedre. 



Forud at udarbejde den Luge, Insektet skal slippe 

 ud af, er ikke nok, den maa i ikke mindre Grad tænke 

 paa den Ro, som Forpupningens vanskelige Arbejde 

 kræver. Der kunde komme en ubuden Gæst ind gen- 

 nem den aabne Luge, som kunde gøre den modstands- 

 løse Puppe Fortræd. Altsaa maa denne Aabning forblive 

 lukket. Hvorledes det? Nu kommer Trik'et. 



Larven, der borer Befrielseshullet, gnaver det mel- 

 holdige Stof bort uden at efterlade mindste Krumme 

 af det. Men naar den naar ud til Frøets Yderhud, 

 sianser den pludseligt. Denne halvt gennemsigtige 

 Hinde er det Gardin, der beskytter Alkoven, i hvilken 

 Forvandlingen skal foregaa, det Laag, som skal værne 

 Kisten imod dem, der har ondt i Sinde udenfor. 



Men det er ogsaa den eneste Hindring, som det 

 voksne Insekt støder paa, naar det skal befri sig. For 

 at lette det denne Kolbøtte, har Larven sørget for at 

 indskære helt rundt om Stykket en Mindstemodstands- 

 Rille. Det udvoksede Insekt har ikke andet at gøre. 

 end at bruge sine Skuldre og støde lidt til med Panden 

 for at løsne den runde Skive og faa den til at falde af 

 ligesom Laaget paa en Æske. Udgangshullet gennem 

 Ærtens gennemskinnende Hud viser sig nu som en stor 

 kredsformet Plet, der mørknes af Boets Dunkelhed. 

 Hvad der foregaar derinde er ikke til at se, skjult som 

 det er bag en Slags mat Glas. 



Det er en smuk Opfindelse, dette Ventillaag, der dan- 

 ner en Barrikade imod alle indtrængende og en Fald- 



