HAVEBØNNENS SNUDEBILLE 261 



Tænderne og tiltalende Saftighed, den giver et stort 

 Udbytte, den er tilfals for en lav Pris, og den er i Be- 

 siddelse af stor Næringsværdi. Den er et vegetabilsk 

 Kød, som uden at være afskyvækkende eller blodigt, 

 har samme Værdi som de sønderhuggede Rædsler paa 

 Slagterens Disk. For energisk at minde om de Tjene- 

 nester, den yder os, kalder den provencalske Mundart 

 den gounflo-gus. 



Hellige Bønne, du Tiggerens Trøst, du, der kan 

 købes saa billigt, ja, du priser den, Arbejderen, den 

 gode og begavede Mand, hvem det heldige Nummer 

 i Livets forrykte Lotteri ikke er tilfaldet, du skikkelige 

 Bønne, der med tre Draaber Olie og en Smule Vin- 

 eddike var mine unge Aars Livret, og som selv nu i 

 min Alders Aften er velkommen i mit tarvelige Fad. 

 Lad os blive ved at være Venner lige til Enden! 



Det er ikke min Hensigt idag at prise dine Fortje- 

 nester: jeg vil simpelt hen rette et nysgerrigt Spørgs- 

 maal til dig. Hvor er din Hjemstavn? Er du ligesom 

 Hestebønnen og Ærten kommen fra Centralasien? Var 

 du en Del af den Samling Frø, som Kulturens første 

 Pionerer bragte os fra deres Haver? Var du kendt i 

 Oldtiden? 



Hertil svarer Insektet, der er et upartisk Vidne og 

 ved god Besked: »Nej, i vore Strøg kendte Oldtiden 

 ikke Bønnen. Den kostelige Urt er ikke kommen til 

 vore Egne ad de samme Veje som Hestebønnen. Den 

 er en fremmed, som først sent blev indført i den gamle 

 Verden.« 



Insektets Udsagn fortjener en alvorlig Undersø- 

 gelse, da det støtter sig til meget antagelige Grunde. Lad 

 os se paa Kendsgærningerne. Opmærksom, som jeg gen- 

 gennem lange Tider har været paa alt, hvad der angik 

 Landbruget har jeg aldrig set Havebønnerne angrebet 

 af nogensomhelst Ødelæggelser indenfor Insekternes 



