282 j. h. fabre: skik og brug hos insekterne 



Der maa gøres et dybt indgribende Arbejde for 

 at give alt den krævede Fuldkommenhed. Det intime, 

 indre Arbejde er allerede i Gang i vid Udstrækning, 

 idet det stivner de æggehvideholdige Væsker, og bringer 

 Orden i det uordnede, men intet forraader udadtil, hvad 

 der foregaar i dette mystiske Laboratorium. Alt synes 

 her at være i Ro 



Imidlertid frigør de bageste Ben sig. De svære 

 Laar viser sig med deres indre Flade let overstrøget 

 med Blegrødt, som hurtigt vil blive til en levende kar- 

 minrød Bræmme. De kommer let frem, idet deres om- 

 fangsrige Grundvold. Køllerne, bryder Vej gennem de 

 snævre Ærmer. 



Det er noget andet med Skinnebenet. Dette 

 er hos det voksne Insekt i hele sin Længde takket af 

 en dobbelt Række spidse og haarde Torne, og det ender 

 ydermere ved sin nedre Ende med fire lange Sporer. 

 Det er en virkelig Sav med to Rækker af paralelle Tæn- 

 der og saa kraftig, at man, dens ringe Størrelse fraset, 

 kunde sammenligne den med en Stenarbejders grove Sav. 



Larvernes Ben har samme Bygning, saaledes at 

 den Genstand, som skal trækkes ud, er indsat i et Hyl- 

 ster, der er lige saa frygteligt udstyret som den. Hver 

 Spore er indesluttet i en lignende Spore, hver Tand er 

 anbragt i en lignende Tands Hulhed, og Afstøbningen er 

 saa nøjagtig gjort, at man ikke vilde erholde en mere in- 

 tim Berøring, om man erstattede det Hylster, som skal 

 fjærnes, med et Lag Fernis, som var smurt paa med 

 en Pensel. 



Ikke desto mindre kommer Skinnebenssaven ud 

 uden at efterlade den mindste Rift noget somhelst Sted 

 paa dens lange og snevre Skede. Hvis jeg ikke havde 

 set det atter og atter, vilde jeg ikke vove at tro paa 

 det; den afkastede Benskede er aldeles hel i hele sin 



