DEN ASKKGKAA VANDKKGRÆSHOPPE 285 



Omtrent paa samme Maade, men med langt min- 

 dre fin Nøjagtighed, frigør Krebsens Sakse, naar den 

 skifter Ham, sine to blødkodede Fingre fra deres gamle, 

 stenhaarde Futteraler. 



Saa er Stylterne endelig fri. De lægger sig 

 blødt ind i Laarets Fure for at hærdes ubevægelige i 

 denne Stiling. Bagkroppen skifter saa Hud. Dens fine 

 Beklædning revner, krøller sig sammen og trækker sig 

 tilbage henimod Yderenden, som alene af hele Dyret 

 nogen Tid endnu forbliver indesluttet i den aflagte 

 Hud. Paa dette Punkt nær er hele Græshoppen fri. 



Den hænger lodret med Hovedet nedad, holdt fast 

 ved de nu tomme Benskeders Kløer. Under hele dette 

 saa omstændelige og langvarige Arbejde har de fine 

 Kroge ikke givet slip, enhver Udtrækning er bleven 

 gjort med Omhu og Forsigtighed. 



Insektet rører sig ikke af Pletten fæstet, som det er, 

 med sin Bagkropspids i den gamle Hud. Dens Bagkrop 

 er bøjet stærkt bagover, tilsyneladende udspilet af den 

 Bestbeholdning af Væsker, der er i Stand til at organi- 

 sere sig, og som Vingernes og Dækvingernes Udvidelse 

 snart skal lægge Beslag paa. Græshoppen hviler sig, 

 den søger at komme over sin Udmattelse. Der gaar 

 tyve Minutter hen med at vente. 



Derpaa vender det hængende Insekt sig om med en 

 Anstrengelse af Ryggen, og dets forreste Fødder hager 

 sig fast i den afkastede Hud, idet de griber fat et lille 

 Stykke oven for dets Fasthæftningspunkt. Aldrig har 

 nogen Akrobat, som hænger ved Fødderne i en Trapez- 

 Stang, udfoldet en saadan Lændekraft for at hæve 

 sig op. Naar dette Kunststykke er udført, er det øv- 

 rige ikke noget at tale om. 



Ved Hjælp af det Støttepunkt, i hvilket Insektet 

 har haget sig fast, hæver det sig lidt i Vejret og træffer 

 saa paa Klokkens Fletværk, der gør det ud for det 



