286 j. h. fabre: skik og brug hos insekterne 



Buskværk, som benyttes under Forvandlingen ude i det 

 frie. Det fæster sig dertil med sine fire forreste Ben. 

 Saa befrir Bagkropspidsen sig, og pludselig falder den 

 afkastede Hud til Jorden, frigjort ved en sidste Rysten. 



Dette Fald interesserer mig, idet jeg mindes, med 

 hvilken ihærdig Udholdenhed Cikadens afstødte Ham 

 trodser Vinterens Vinde uden at falde ned fra sin Støt- 

 tekvist. Græshoppens Forvandling er fuldbragt om- 

 trent paa samme Maade som Cikadens, hvoraf kommer 

 det sig da, at Græshoppen har saa lidet solide Ophæng- 

 ningspunkter? 



Kløerne holder godt fast, saalænge Løsrivelsesar- 

 bejdet, som skulde synes at maatte rokke alt, ikke er 

 færdigt, de giver slip som Følge af en ubetydelig Ry- 

 stelse, saa snart Arbejdet er forbi. Det er altsaa en 

 noget ustadig Ligevægt, der endnu en Gang viser, med 

 hvilken fint afbalanceret og nøjagtig Sikkerhed Insek- 

 tet kommer frem fra sin Skede. 



Af Mangel paa et andet Udtryk sagde jeg Løs- 

 rivelse. Men det er i Grunden slet ikke noget saa- 

 dant. Dette Ord forudsætter en vis Voldsomhed, og 

 Voldsomhed kan der ikke være noget af her, paa Grund 

 af den ustadige Ligevægt. Skulde Dyret styrte ned, 

 bragt ud af Ligevægt ved en eller anden Anstrengelse, 

 er det forbi med det. Det vilde tørre ind paa Stedet, 

 hvor i hvert Fald dets Flyveredskaber, der ikke kan ud- 

 folde sig, vilde vedblive at være et Par usselige Lapper. 

 Nej, Græshoppen løsriver sig ikke, den lader sig paa en 

 delikat Maade glide ud af sit Futteral. Man skulde 

 tro, at en blød Fjederkraft drev den ud af det. 



Lad os vende tilbage til Dækvingerne og Under- 

 vingerne, der tilsyneladende ikke har gjort Fremskridt 

 af nogen Art, siden de kom frem af deres Etuier. De 

 er stadig stumpede og har fine Længdestriber næsten 



