290 J. H. FABRE. SKIK OG BRUG HOS INSEKTERNE 



disse Vingespatler, disse Larvens trekantede Vingean- 

 satser Tarme, hvis Folder og Læg og Bugtninger tildan- 

 ner deres Indhold i deres Billede og væver de tilkom- 

 mende Dækvingers og Flyvevingers Netværk? 



Hvis vi stod lige overfor en virkelig Støbnings- 

 proces, vilde Tanken standse og et Øjeblik finde Hvile. 

 Vi siger til os selv: det er ganske simpelt, at den stobte 

 Ting er dannet som Støbeformens Hulhed. Men denne 

 Hvile er kun tilsyneladende, thi Tanken vilde øjeblikke- 

 ligt begære Oplysning om Oprindelsen af Støbeformens 

 indviklede Bygning. Lad os ikke hæve os til saadanne 

 Højder. Alt vilde være Mørke for os dér. Lad os be- 

 grænse os til at iagttage Kendsgerninger. 



Jeg underkaster en Larves Vingestump, der er mo- 

 den til Omdannelse, en Undersøgelse med en Lupe. Jeg 

 ser i den et temmelig stort Knippe Ribber, der udstraa- 

 ler vifteformet. I Mellemrummene imellem dem er der 

 andre blege og fine Ribber indskudt. Endelig gør tal- 

 rige tværløbende, ganske korte Linier, der er finere 

 endnu og bøjede knæformet som Kragtræer, Vævet 

 fuldkomment. 



Vi har her ligesom et summarisk Udkast til de frem- 

 tidige Vingedækker for os, men hvilken Forskel fra det 

 færdige Organ! Ribbernes udstraalende Fordeling, Byg- 

 ningens Skelet, er ikke i nogen Maade den samme, Næt- 

 tet, der er dannet af Tværribberne, antyder ikke den 

 snart kommende Sammensathed. Det uendelig sam- 

 mensatte skal afløse det simpelt byggede, det i sin Fuld- 

 endelse saa glimrende skal træde i Stedet for det grove. 

 Det samme gælder om de smaa, tungeformede Flyve- 

 vingeanlæg og det Resultat, der kommer ud af dem, 

 den endelige Vinge. 



Det er indlysende klart, naar man paa en Gang har 

 den forberedende og den endelige Tilstand for Øje, at 



