DEN ASKEGRAA VANDREGRÆSHOPPE 291 



Larvens Vingeanlæg ikke er en simpel Støbeform, som 

 tildanner Stoffet i sit Billede og danner Dækvingen efter 

 sit Indre som Model. Nej, den kommende Hinde er ikke 

 endnu tilstede i Form af en lille Pakke, som naar den 

 er udfoldet, forbavser os ved sin Vidde og ved sit Vævs 

 yderligere Sammensathed. Eller, for at give det et bedre 

 Udtryk, den er der, men kun som en Mulighed. Før 

 den bliver til noget virkeligt, er den en Mulighed, som 

 endnu er et Intet, men som er i Stand til at udvikle 

 sig. Den findes der, som Egen findes i Agernet. 



En fin og gennemsigtig Fold omgiver den frie Rand 

 saavel af Flyvevingespatelen som af Anlæget til Dæk- 

 vingerne. Under stærk Forstørrelse ser man i den nogle 

 tvivlsomme Lineamenter af den fremtidige Knipling. 

 Det kunde godt være den Arbejdsplads, paa hvilken 

 Livet vil sætte sine Stoffer i Bevægelse. Der er ikke mere 

 at se, intet, som kan forudsige det rige Væv, i hvilket 

 hver en Maske snart skal have sin Form og sin Plads, 

 bestemt med geometrisk Nøjagtighed. 



For at det Stof, der er i Stand til at organisere sig, 

 skal kunne samle sig til en Florflade og danne Ribbe- 

 nættets uudredelige Labyrint, maa der være noget bedre 

 og højere end en Form til. Der er en forbilledlig Plan, 

 et ideelt Udkast, som anviser hvert Atom sin bestemte 

 Plads. Før Stoffet sætter sig i Bevægelse, er Formen 

 allerede trukket virksomt op, Vejene for de plastiske 

 Strømme er allerede anviste. Bygningsstenene til vore 

 Bygninger føjer sig til hinanden efter Arkitektens vel 

 overtænkte Plan, de er ideelt sammenføjede, før de bli- 

 ver reelt sammenføjede. 



Paa samme Maade taler en Græshoppevinge, — en 

 rig Knipling, der kommer ud af et usselt Etui, — til os 

 om en anden Arkitekt, der er Ophavsmand til de Pla- 

 ner, efter hvilke Livet arbejder. 



19* 



