DEN ASKEGRAA VANDRKGRÆSHOPPE 293 



Jeg har hørt paastaa, at eftersom Livet ikke er 

 andet end et Spil af fysiske og kemiske Kræfter, burde 

 en skønne Dag en lærd Forsker ved Kunst kunne frem- 

 stille det Stof, der er i Stand til at organisere sig, Proto- 

 plasmaet, som det officielle Kragemaal benævner det. 

 Hvis det stod i min Magt vilde jeg skynde mig at til- 

 fredsstille den ærgærrige. 



Godt, lad det være saa, lad os tænke os, at De 

 har tilberedt Protoplasmaet af samtlige dets Bestand- 

 dele. Deres Ønsker er bleven opfyldt i Kraft af Over- 

 vejelser, dybtgaaende Studier, den mest omhyggelige 

 Paapasselighed og urokkelig Taalmodighed, De har ud 

 af deres Apparater taget en æggehvideholdig Slim, der 

 er let fordærvelig og udsender en djævelsk Stank efter 

 nogle Timers Forløb, kort sagt noget Griseri! Hvad vil 

 De gøre med Deres Frembringelse? 



Vil De faa den til at organisere sig? Vil De give den 

 en Struktur som en levende Bygning? Vil De gøre en 

 Indsprøjtning med en Pravaz' Sprøjte mellem to fine 

 Hinder, for at opnaa at faa, om det saa blot var en Flue- 

 vinge ud af det? 



Græshoppen bærer sig saa nogenlunde saaledes ad. 

 Den indsprøjter sit Protoplasma mellem de to Blade af 

 sine Vingeanlæg, og Stoffet bliver da til en Dækvinge, 

 fordi det der som Fører finder den ideelle Grundform, 

 som jeg beraabte mig paa før. Det føler sig hjemme i 

 sine Kanalers Labyrint, fordi en tidligere Plan, en Plan, 

 der endog ligger forud for Stoffet, har anvist dette dets 

 Plads. Har De denne Grundplan, der sideordner For- 

 merne, denne første Regulator, paa Spidsen af Deres 

 Sprøjte? — Nej — Godt, saa kast alt, hvad De har 

 frembragt, bort, thi aldrig vil Livet bryde frem af dette 

 kemiske Snavs. 



