294 J. H. FABRE: SKIK OG BRUG HOS INSEKTERNE 



XX. 

 FYRRE-OLDENBORREN. 



Naar jeg skriver Fyrre-Oldenborren over dette Ka- 

 pitel, gør jeg mig skyldig i et bevidst Kætteri, thi den 

 ortodokske Benævnelse er Valker-Oldenborren (Melo- 

 lontha fullo). Jeg ved nok, at man ikke maa være for 

 nøjeregnende med Hensyn til Nomenklatur; frembring 

 en eller anden Lyd, føj til den den latinske Endelse, 

 og De vil, hvad Vellyd angaar, have noget, der staar 

 paa Højde med mange af de Etiketter, der er anbragt 

 paa Entomologernes Æsker. Den Slags Navnes grove 

 Præg vilde endda være undskyldeligt, hvis den barba- 

 riske Betegnelse ikke gav os andet end Dyrets Navn, 

 men naar man undersøger Navnets græske eller andet- 

 steds fra hentede Rødder, har det sædvanligvis en vis 

 Betydning, i hvilken Begynderen haaber at finde noget, 

 der kan vejlede ham lidt. 



Men han tager slemt fejl. Det videnskabelige Navn 

 taler til ham om vanskeligt forstaaelige Skarpsindighe- 

 der, der kun har en meget ringe Betydning. Meget 

 ofte leder det ham vild og fører det ham ind paa Op- 

 fattelser, der intet har med Sandheden at gøre. saaledes 

 som Iagttagelserne siger os, at den er. Det er undertiden 

 himmelraabende Fejltagelser, undertiden bisarre og van- 

 vittige Hentydninger. Hvor meget er de Benævnelser 

 ikke at foretrække, forudsat at de lyder nogenledes or- 

 dentligt, som Etymologien ikke er i Stand til at pille 

 fra hinanden! 



Til dem vilde Ordet fullo høre, hvis det ikke havde 

 en oprindelig Betydning, paa hvilken Aanden øjeblikke- 

 lig tager Sigte. Dette latinske Udtryk betyder en Val- 

 ker, den. der valker Klædet under en Vandstraale, blød- 



