

FYRRE-OLDENBORREN 295 



gør det og renser Vævet for Appretur. Og hvorledes 

 skulde denne Oldenborre, der er Genstand for Behand- 

 ling i dette Kapitel, have noget at gøre med en Valker 

 Man bryder forgæves sin Hjærne hermed, noget tilfreds- 

 stillende Svar vil man ikke faa. 



Benævnelsen fullo knyttet til et Insekt forekommer 

 hos Plinius. I et vist Kapitel behandler denne store Na- 

 turforsker Midlerne imod Gulsot, Feber og Vattersot. 

 Der er lidt af alt i denne gamle Pharmakopé: en sort 

 Hunds længste Tand, en Musesnude indpakket i rosen- 

 rødt Lærred, det højre Øre af et grønt Firben, 

 revet ud af det levende Dyr og anbragt i en Pose af 

 Gedeskind, et Slangehjerte, som er taget ud med ven- 

 stre Haand, de fire sidste Led af en Skorpionhale, Dolk- 

 leddet indbefattet, indpakket i sort Lærred, alt benyttet 

 paa en saadan Maade, at den Syge i tre Dage hverken 

 faar Lægemidlet eller den, der har anvendt det paa ham, 

 at se, og mange andre Taabeligheder. Man lukker Bo- 

 gen forfærdet over den Pøl af Dumheder, hvorfra vor 

 Lægekunst har sin Oprindelse. 



Blandt dette Vanvid, der er Forspil til Medicinen, 

 figurerer ogsaa »Valkeren.« Tertium, qui vocatur fullo, 

 albis guttis dissectum utrique lacerto adalligant*) siger 

 Teksten. Vil man bekæmpe Feberen, maa man tvedele 

 Valker-Scarabæen og anbringe den ene Halvdel paa 

 højre, den anden paa venstre Arm. 



Hvad betegnede den gamle Naturforsker nu ved Be- 

 nævnelsen Valker-Torbist? Man ved det ikke saa lige. 

 Betegnelsen albis guttis, med hvide Pletter, passer godt 

 nok paa Fyrre-01denborren,der er hvidprikket,men det 

 er ikke nok til at give os Sikkerhed. Plinius selv synes 

 ikke at have været helt paa det rene med sit vidunderlige 



*) Den tredie, som kaldes Valkeren, og er hvidplettet, skæres i 

 Stykker og anbringes paa begge Arme. 



