Dr. Horváth Géza. 95 



dászhat erdön-mezőn (még vadászjegyet sem keU váltania) és 

 biztos lehet benne, hogy soha sem fog üres kézzel hazatérni. 



Ha ideje, egészsége vagy kora a fárasztó túrákat nem en- 

 gedik meg, akkor kisebb kirándulásokkal is beérheti. A kisebb 

 kirándulások is mindig élvezetesek és érdekesek; érdekesek még 

 akkor is, ha a gyűjtő ugyauazon a vidéken egy és ugyanazt a 

 helyet kisebb-nagyobb időközökben ismételve keresi fel. Mert 

 egy-egy helynek a rovarvilága az évszakok elöhaladtával úgy- 

 szólván hétről-hétre folyvást változik; némely fajok eltűnnek és 

 mások jelennek meg helyettük az élet színpadán. 



Sőt még akkor sem csappanhat meg a rovarász érdeklődése 

 ha éveken keresztül csak bizonyos kisebb területre, péld. csak 

 egy-két község határára volna kénytelen szorítkozni és jóformán 

 mindig csak ugyanazokon a helyeken kellene vadásznia. Még 

 ennek is megvan a maga élvezetes oldala. Ha a gyűjtő jól is- 

 meri már vndá?zterületének minden zegét-zi'igát, akkor mindig 

 tudja, hogy hol és mikor találhat meg bizonyos rovarfajokat 

 akkor minden kiránduláson mindenütt régi ismerőseivel találkozik 

 és évről-évre élvezi a viszontlátás örömeit. 



A mi rovarvilágunk egyébiránt oly gazdag, mondhatnám 

 majdnem kimeríthetetlen, hogy alig van oly rovarászati kirán- 

 dulás, a melyen a szemes és ügyes gyűjtő legalább egy-két, 

 addig ott még nem észlelt fnjt ne ejtene zsákmányul. 



Es mekkora örömöt okoz aztán valami új vagy ritka rovar- 

 nak a megtalálása ! A kinek még nem volt benne része, az nem 

 iá igen fogja ezt megérteni. Némi fogalmat adh-^tnak azonban 

 talán róla egy szellemes franczia rovarász. Charles Nodier kö- 

 vetkező szavai ; ..Kéjes gyönyörűségtől reszketek még most is, 

 ha eszembe jut az a jelent, a mikor életemben az első aranyos 

 futiinkát {Carabus auronitens) megpillantottam, a mely egy vén 

 tölgyfa kidőlt törzsének nyirkos árnyékákan volt meghúzódva 

 és úgy tündökölt ott, mintha a Nagy- Mogul boglárjából kiesett 

 kérbunkuluskö lett volna. Jól emlékszem, hogy egy pillanatra 

 egészen meg voltam bűvölve ragyogásától és kezem úgy reszke- 

 tett a felindulástól, hogy többször kellett felé nyúlnom, a míg 

 végre valósággal megfogtam. Mil3^en boldogok a gyermekek, és 

 miiyen sajnálatraméltóak a felnőttek, ha nem maradt elég böl-- 

 cseségűk arra, hogy ismét gyermekekké tudjanak válni!" 



De magával a gyűjtéssel még nincsenek kimerítve a rova- 

 rászát örömei. A hazahozott zsái mány kikészítése preparálása 



