IV 



hogy a madár elevenen állott a nagy német 

 ornithologus előtt. A szignatúra fotografiailag 

 nem volt sokszorosítható, mert a papiros 

 nagyon megbarnult, az írás erősen elhalavá- 

 nyult; de azért még mindig olvasható. Az 

 írás, valószínűleg hoUótoUból eredve, nagyon 

 kicsiny és finom vonású ; a papiros érdes ; 

 mindezek a körülmények útjában állottak 

 bármilyen reproductio készítésének ; a voná- 

 sok azonban pontosan megegyeznek azokkal, 

 a melyeket Naumann rézkarczai alatt használt. 

 A charakteristikus vonásokban a madár 

 felfogása és ábrázolása igazi „Naumann kép", 

 a mit a Naumann nagy müvéhez Dr. Blasius 

 J. H., Dr. Baldamus Ede és Dr. Stürm Fr 

 által pótlékul kiadott „Nachträge, Zusätze 

 und Verbesserungen" XIII. rész I860. 346- 

 táblájáníik rézmetszetével való összehasonlítás 

 döntően bizonyít. Ez az utóbbi tábla 11 évvel 

 ifjabb vagyis későbbi — 1846 — a mellé- 

 kelten adott reliquiánál — 1835 — ; a test- 

 tartásban jelentékeny haladást is mutat. 

 Különösen jellemző a láb a karmokkal, a 

 mely mindkét képen teljesen egyező. 



A reliquiával egyidejűleg került a Magyar 

 Királyi Ornitliologiai Központ tulaj'lonába 

 Schenk Jakab adjunktus közvetítésével, Endrey 

 Elemér tulajdonából a magyar nyelven kiadott 

 „Hasznos Mulatságok" (a hazai és külföldi 

 tudósításokhoz) 1835 október 7-iki, 29-ik 

 számának 230., 231. oldala, a melyen Schnell 

 Károly, Petényi egyik adeptusa, tudósítást 

 közöl Naumann magyarországi tartózkodásáról, 

 a mely tudósításban intimebb vonások is 

 találhatók és teljesen megérdemlik, hogy 

 szélesebb körben is elterjedjenek. 



És végezetül még egy adat járult e vázlat- 

 hoz, mint pótlás. Chernelházi Chernél István 

 buzgó ornithologus barátunk a Magyar Királyi 

 Ornithologiai Központnak ajándékozta nemes 



FÖLDVÁRI ÉS BERNÁTFALVAI FöLDVÁRY MiKLÓS, NaUMANN 



vendéglátója arczképének reproductióját, a 

 kiről Naumann az „Ornithologische Reise nach 

 und durch Ungarn" czimű lítleirásának („Archiv 

 für Naturgeschichte. In Verbindung mit meh- 

 reren Gelehrten herausgegeben von Dr. Ar. 

 Fr. Aug. Wieqmann III. 1. mit zehn Kupfer- 



thologe den lebenden Vogel vor sich hatte. Die 

 Signatur konnte photographisch nicht gefasst 

 werden, weil das Papier stark nachgebräunt, 

 die Schrift stark abgeblasst, aber doch noch 

 leserlich ist. Die Schrift ist, wahrscheinlich 

 mit einer Rabenieder geschrieben, sehr klein 

 und fein, das Papier ist rauh, lauter Um- 

 stände, die einer irgendwie deutlichen Repro- 

 duktion im Wege standen ; die Schriftzüge 

 entsprechen aber genau jenen, die Naumann 

 unter seinen Kupfern angebracht hat. 



In den charakteristischen Zügen ist Auf- 

 fassung und Wiedergabe des Vogels „ganz 

 Naumann", was ein Vergleich mit dem Kupfer 

 in den „Nachträgen, Zusätzen und Ver- 

 besserungen" zu Naumanns grossem Werk, 

 herausgegeben von De. J. H. Blasius, Dr. 

 Eduard Baldamus und Dr. Fr. Sturm, XIII. 

 Teil 1860 Taf. 346, schlagend beweist. 

 Diese letztere Tafel ist um 11 Jahre jünger 

 — 1846 — als die hier gegebene Reliquie 

 von 1835 und zeigt in der Haltung bedeu- 

 tenden Fortschritt. Besonders charakteristisch 

 ist der Fuss mit den Krallen, der an beiden 

 Abbildungen ganz gleich ist. 



Gleichzeitig mit der Reliquie gelangte die 

 Kgl. U. 0. C. durch Vermittlung des kön. 

 Adjunkten Jakob Schenk auch in den BesitE 

 de« kleinen, aus dein Eigentume Elemér von 

 Endrey stammenden, in ungarischer Sprache 

 herausgegebenen Blättchens „Hasznos Mulat- 

 ságok" usw. „Nützliche Unterhaltungen (zu 

 den in- und ausländischen Berichten) vom 

 7. Oktober 1835 Nr. 29" Seite 230, 231, 

 worin Karl Schnell, ein Adept Petényis, einen 

 Bericht über den Aufenthalt Naumanns in 

 Ungarn veröffentlicht, der auch intimere Züge 

 enthält und es voll verdient, auch weiteren 

 Kreisen vermittelt zu werden. 



Und noch ein anderer Beitrag kam als 

 willkommene Ergänzung dieses Gedenkblattes 

 hinzu. Unser Freund Stephan Chernél von 

 Chernelháza, der eifrige Ornithologe, schenkte 

 der K. U. 0. C. eine Reproduktion des 

 Porträts des ungarischen Edelmannes Nikolaus 

 von FöLDVÁRY DE Földvár et Bbrnátfalva, des 

 Gastfreundes Naumanns, dessen dieser in seiner 

 Beschreibung „Ornithologische Reise nach 

 und durch Ungarn" (erschienen im „Archiv 

 für Naturgeschichte. In Verbindung mit mehre- 

 ren Gelehrten herausgegeben von Dr. Ar. 

 Fr. Aug. Wiegmann, III. 1. mit zehn Kupfer- 



