128 



Az 1909. évi tavaszi madárvonulás 

 és az idö járása. 



írta : Hegyfoky Kabos. 



Az ornithológiai jelentés szerint 111 jobban 

 megfigyelt faj közül a hosszabb idejű átlag- 

 nál 59 faj későbben, 45 pedig korábban 

 érkezett meg, 7 fajnál a megjelenés a rendes 

 időben esett meg. Azok a fajok, a melyek 

 februáriusban és márcziusban szoktak meg- 

 jönni, késtek ; amazok pedig, a melyek ápri- 

 lisban és májusban érkeznek, a szokott idő- 

 pontnál korábban jelentek meg. 



Mielőtt a vonulást meteorológiai szempont- 

 ból közelebbről megvizsgálnók, helyén való 

 lesz megjegyezni, hogy a fonológiában éppen 

 úgy, mint a meteorológiában, csak akkor mér- 

 hetünk össze valamely átlagot egy másik 

 átlaggal, ha mindkettő ugyanabból az idő- 

 szakból van levezetve. így például 20 éves 

 ornithológiai és 15 éves meteorológiai átlag 

 össze nem mérhető, hanem csak ugyanabból 

 az időszakból való egyidejű adatokra támasz- 

 kodva vizsgálhatjuk meg a két rendbeli tüne- 

 mény közötti kapcsolatot. De még az a körül- 

 mény is némi bizonytalanságot okoz, ha az 

 egyik átlag igen sok, a másik igen kevés 

 esetből lett kiszámítva. Az az átlag, mely igen 

 kevés esetre támaszkodik, kevésbbé biztos, 

 mint a sok esetből levezetett eredmény. 



Ezt tekintetbe véve, ki kell mondanunk, 

 hogy a fentebbi ornithológiai eredmény nem 

 teljesen biztos, mivel az átlagok nem minden 

 fajnál egyidejűek. 



Biztosabb lesz következtetésünk, ha csak 

 azokra az átlagokra támaszkodunk, melyek 

 15 évre (1894—1908) vonatkoznak. Ezt az 

 átlagot 32 madárfajt illetőleg ismerjük, sajnos, 

 hogy némelyiknél csak igen kevés eset sze- 

 repel. Az ilyen fajoknak átlagos 15 éves 

 megjelenése nem teljesen biztos Az össze- 

 mérésnél ezt a körülményt mindig szem előtt 

 kell tartanunk. 



Ha már most az 1909. évi megjelenést a 

 15 éves átlaghoz hozzámérjük (sajnos, hogy 

 a pentaszos csoportosítás miatt mindössze 

 25 madárfaj jön itt tekintetbe), arra az átlagos 

 eredményre jutunk, hogy a Coracias garrula 

 és Ruticilla phoenicura 1 — 2 napos korábbi 

 megjelenésének kivételével áUaiános a Msés, 

 í's pediq 4 iifi)>os. És valamennyi 32 faj is 



Der Vogelzug und die Witterung 

 im Frühling des Jahres 1909. 



Von J. Hegyfokv. 



Laut dem ornithologischen Jahresbericht war 

 die Ankunft der 111 besser beobachteten 

 Vogelarten in 59 Fällen eine verspätete, in 

 45 Fällen eine frühzeitigere, in 7 Fällen eine 

 normale. Verspätung zeigt sich bei den An- 

 kömmlingen im Februar und März, eine früh- 

 zeitigere Ankunft kann bei den Arten bemerkt 

 werden, die im April und Mai anzukommen 

 pflegen 



Bevor wir den Zug aus meteorologischer 

 Hinsicht betrachten, muss betont werden, dass 

 ein Vergleich von phaenologischen und mete- 

 orologischen Daten nur dann angestellt werden 

 kann, falls dieselben demselben Zeiträume 

 entstammen. Will man also den Zusammen- 

 hang studieren, der zwischen einem Mittelwert 

 der beiderseitigen Elemente supponiert wird, 

 so geht es nicht an, ein 20jähriges ornitho- 

 logisches Mittel mit einem ISjährigeu meteo- 

 rologischen Mittel zu vergleichen, beide Mittel- 

 werte müssen synchron sein. Die Schluss- 

 folgerung ist minder sicher auch in dem 

 Falle, wenn das Mittel zu einem Vergleich 

 aus wenigen Daten gebildet wird; hingegen 

 verdient es mehr Vertrauen, wenn es aus 

 zahlreichen Angaben entnommen wird. 



Bei der Beurteilung des ornithologischen 

 Jahresberichtes von 1909 ist dies wohl zu 

 beachten. Die Mittelwerte sind nicht synchron. 



Unsere Schlussfolgerungeu gewinnen an 

 Wert, wenn wir uns nur an die 15jährigen 

 Mittel der Jahre 1894—1908 halten. Diese 

 Mittelwerte sind für 32 Arten berechnet worden, 

 leider aber sind die Angaben bei mancher 

 Art sehr gering. Derartige 15jährige Mittel 

 haben also nicht das gleiche Gewicht als 

 jene, bei welchen man sich auf zahlreiche 

 Daten stützen kann. 



Für das Jahr 1909 liegt eine Gruppierung 

 laut Pentaden bezüglich 25 Arten vor. Diese 

 können wir also eljenso pentadenweise, als 

 auch laut ihren Mittelwerten mit den 15- 

 jährigen (1894—1908) Daten vergleichen. Das 

 Ergebnis ist folgendes : Ausgenommen die 

 frühzeitigere Ankunft von 1 — 2 Tagen bei 

 Coracias garrula und Ruticilla phoenicura, 



