137 



bukkani a zenitben oly magasságokból, a 

 melyekben azelőtt láthatatlanok voltak/ 



Már most azt kell megvizsgálni, liogy ezek 

 a megfigyelések és a belőlük számítható 

 magasságok mennyiben egyeznek meg a kí- 

 sérleti úton megállapított magassági határokkal 

 és a léghajósok tapasztalataival. Ezt az egyez- 

 tetést meg is csinálhatjuk, minthogy van egy 

 igen egyszerű módszerünk ismert nagyságú 

 tárgy távolságának a meghatározására. Al- 

 kalmas mérővesszőt kinyújtott karokkal oda- 

 tartunk a szemünk s a kifeszített szárnyakkal 

 lebegő madár közé s így meghatározzuk annak 

 látszólagos nagyságát, a miből azután meg 

 lehet határozni a távolságot. Ha a lebegő 

 madár két szárnyavégét és a látszólagos 

 nagyság két végpontját összekötve képzeljük 

 a szemmel, úgy az ily módon alakult két 

 hasonló háromszögben az ismert egyszerű 

 mértani szabály szerint a tényleges nagyság 

 (a) úgy viszonylik a látszólagoshoz (a) mint 

 a tárgy távolsága (M) a mérővesszőnek a 

 szemtől való távolságához (m). Az utóbbi tá- 

 volság egyénenként változik ugyan, de átlag- 

 ban 65 czentiméternek vehető. Az előadottak 

 értelmében a következő egyenletet nyerjük : 



A :a = 



M : m. s ebből 

 A 



M = 



a 



Ha pl. egy merőlegesen fölöttünk lebegő 

 két méter szárnyszélességgel bíró fehér gólya 

 látszólagos nagysága egy milliméter, akkor 

 távolsága 



m. A 65.2 



M 



0-001 



= 1300 méter. 



Elméletileg rendkívül egyszerű a dolog, 

 annál nehezebb azonban a gyakorlati alkal- 

 mazás, mert a látszólagos nagyság a legtöbb 

 esetben oly kis mennyiség, hogy annak pontos 

 megmérése már a kinyújtott kar elkerülhe- 

 tetlen remegése következtében majdnem lehe- 

 tetlen. A nagyobb magasságokra nézve egyelőre, 

 a míg alkalmas mérőeszközünk nincsen, csak 

 közelítő értékeket nyerhetünk, még pedig azok- 

 nak a magasságoknak az alapján, a melyeknél 

 a madárfaj láthatatlanná válik. Elméleti úton 

 40 másodpercznek találták azt a látószöget, 



' Oiconia ciconia (L ). Helyi hatások a vonulásra 

 és táplálkozá.sra. Aquüa X. 190.3, p. 259. 

 Aquüa XVII. 



a melynél a mérsékelten megvilágított tárgy 

 láthatatlanná válik. A mi mértékünkön ez 

 0'126 milliméter látszólagos nagyságnak felelne 

 meg s a gólya eltűnésének magassági határa 

 10.300 méter volna. Ez oly magasság, a mely 

 a Gätke becslését is messze túlszárnyalná, s 

 meghaladná a kísérleti úton megállapított 

 magassági határt is. Evvel az eredménynyel 

 szintén nem tudnánk mit kezdeni, ha nem 

 segítene rajtunk ezúttal is a kísérlet. Az ide- 

 vágó kísérleteket, a melyekhez hasonlókat a 

 jövőben tán mások is végezhetnek majd,' 

 Loos KuRT-tór^ erednek. Habár még nem is 

 döntik el véglegesen a kérdést, ezidőszeriiit 

 ezek az egyetlen biztos adatok azoknak a 

 magasságoknak a megállapítására, a melyekben 

 az egyes madárfajok láthatatlanokká válnak. 



Ezek a kísérletek a következők : 



Kiterjesztett szárnyakkal kitömött dolmányos 

 varjú mészszikla elé volt szegezve. A leg- 

 kedvezőbb esetben 1200 méter távolságban 

 vált láthatatlanná. 



Repülő állásban kitömött nyírfajdot póznára 

 kötött, s ezt úgy függesztette ki egy hegy- 

 gerinczen, hogy a hátteret az égbolt alkotta. 

 A legkedvezőbb esetben 2000 méter távol- 

 ságban tűnt el szem elöl. 



A harmadik esetben egy szürke czankót 

 helyezett el éppen úgy, mint a nyirfajdot, s 

 ez 740 méternél lett láthatatlan. 



Minthogy itt ismerjük a távolságot, azért 



fenti M = -^ — egyenletünkből kiszámíthat- 

 juk azt a látszólagos nagyságot, a melynél 

 valamely madárfaj láthatatlanná válik. A szürke 

 varjúra nézve a = 0"5, a nyírfajdra a = 0'3, 

 a szürke czankóra nézve a = 0"5 milliméter. 

 A Jegkedvezőbb esetet véve (föltételezem, 

 hogy a kitömött madár szárnyszélessége kisebb, 

 mint a valódi, továbbá tekintetbe akarom 

 venni, hogy GÄTKE-nek rendkívül éles szeme 

 volt) vagyis a = 03 milliméter, akkor a Gatke- 

 féle megfigyelések alapján a következő magas- 

 ságokat nyerjük. 



' A mi czéljainkiiak legjobban a lekötött lég- 

 gömbökön végzett kiséiletek felelnének meg, mint- 

 hogy az észlelő a kísérleti madarakat ebben az eset- 

 ben a zenitben látná, tehát úgy, a hogy azok a 

 szabadban is legtöbbször láthatók. 



- Zur Frage über die Beurteilung der Geschwin- 

 digkeit und d. Entfernung fliegender Vögel. Ornith. 

 Moiiatsb. XI. 190;!, p. 49. 



18 



