138 



Gätke Számított 



becslése magasság 



méterekben méterekben 



Pacsirta — 758 



Erdei pinty — 563 



Erdei szalonka .... — 1300 



Karvaly 3100 1520 



Varjak 3100-4700 1950 



Póling 8100-4700 2230 



Egerésző ölyv .... 3800 2770 



Gólya 4700-6300 4300 



Daru 4700-6300 5000 



Barátkeselyű (Herman 



0. megfigyelése) . . — 5700 



Koiidorkeselyü (Hum- 

 boldt megfigyelése) 12600 11700 

 E számítások megbízhatósága különösen 

 kitűnik abból, hogy egynek kivételével tete- 

 mesen alatta maradnak a Bert által kísérleti 

 liton megállapított magassági határoknak, s 

 a nagyobb madaraktól eltekintve egyúttal a 

 3000 méteren is alul maradnak, a mely utóbbi 

 magassági határt, mint említve volt, a lég- 

 hajósok állapítottak meg. Gätke megfigyeléseire 

 nézve ezek a számitások azt a minden orni- 

 tholognst megörvendeztető eredményt adják, 

 hogy azok teljesen megbízhatóak, habár az 

 azokra alapított magassági becslések átlagban 

 1000 és több méterrel haladják meg a számí- 

 tottakat. 



Fenti egyenletünk alapján minden vonuló 

 madárra nézve megállapíthatjuk azt a magas- 

 ságot, a melyben apró pontokként látszanak, ha 

 egyelőre a = 03 millimétert helyesnek fogadjuk 

 el. Az ily módon nyert adatok körülbelül 200 

 méterrel nagyobbak lehetnek a ténylegesek- 

 nél. A magasságnak ily módon való megállapí- 

 tása azonban csak azokra az esetekre érvényes, 

 a mikor a madár merőlegesen, vagy majdnem 

 merőlegesen van az észlelő fölölt. Minden más 

 esetben csak a megfigyelőtől való távolságot 

 nyerjük, s akkor a valódi magasság = M. 

 sin (X, a hol a azt a szöget jelenti, melyet 

 a szemet és madarat összekötő egyenes a 

 vízszintessel alkot. 



Ilymódon történő rendszeres megfigyelések 

 és megállapítások segélyével, valamint a lég- 

 hajósok tapasztalatainak figyelembevételével 

 idővel teljesen kielégítő módon lehet majd 

 a vonulási magasság kérdését megoldani. Nem 

 így azonban bizonyos kérdéseket, a melyek 

 a vonulási magassággal kapcsolatosak. Abból 



a tényből, hogy bizonyos madárfajok valóban 

 igen nagy magasságokban szoktak vonulni, 

 valamint abból a tényből, hogy ez nem a tájé- 

 kozódás czéljából történik, önkéntelenül is 

 fölmerül az a kérdés, miért vonulnak a mada- 

 rak ily tetemes magasságokban? Különösen 

 Gätke igyekezett erre a kérdésre kielégítő 

 feleletet adni. 



Sok évi megfigyelései alapján jól tudta, 

 hogy az időjárás, nevezetesen erős ellentétes 

 szél nagyon befolyásolja a vonulás menetét. 

 Ezen az alapon az a gondolata támadt, hogy 

 a nagy magasságokat azért keresik föl a 

 vonuló madarak, mert ott oly áramlatokat 

 találnak, melyek vonulásukat elősegítik, a hol 

 tehát a legnagyobb repülési sebességet tudják 

 kifejteni. Egyelőre nem tudjuk még eldönteni, 

 vájjon tényleg helyes e ez a fölfogás, mint- 

 hogy csak egyetlen egy idevágó adatunk van. 

 LucANUs F.' említ ugyanis egy esetet, a mikor 

 léghajósok 500 méter magasságban vonuló 

 varjakkal találkoztak, « melyek széllel repültek. 

 Minthogy azonban az alacsonyan vonuló mada- 

 raknál általában megfigyelhető, hogy leginkább 

 széllel vonulnak, azért a fenti megfigyelésre 

 való tekintetből is el kell ismerni, hogy Gätke 

 fölfogása bizonyos fűkig jogosult. Viszont egész 

 sereg olyan megfigyelésünk is van, mely a 

 mellett szól, hogy a szél erejének kihaszná- 

 lása czéljából egyáltalában nem szükséges a 

 nagyobb magasságokba való fölemelkedés. 



Ez a föltevés tehát nem nyújt kielégítő 

 magyarázatot arra nézve, hogy miért emelked- 

 nek egyes vonulók nagyobb magasságokba. 

 Ugyanígy vagyunk avval a nézettel is, hogy 

 a nagyobb magasságokban könnyebb a repülés, 

 mert hiszen kisebb a levegő ellenállása. Azt 

 az előnyt ugyanis, a melyet a repülésre nézve 

 a levegő kisebb ellenállása nyújthatna, ellen- 

 súlyozza az a hátrány, hogy a megritkult 

 levegő viszont kevésbbé ruganyos támasztó- 

 felületet alkot a szárnyaknak. 



Gyakran találkozunk avval a nézettel is, 

 hogy a madarak azért emelkednek nagyobb 

 magasságba, mert ott megtöltik légzacskóikat 

 a ritka levegővel s így fajsúlyúkat tetemesen 

 csökkentik. Evvel a föltevéssel szembe kell 

 állítani azt a tényt, hogy az alacsonyan repülő 



' Zur Frage über d. Beurteilung d. Geschwindig- 

 keit und Entfernung fliegender Vögel. Ornitli. Monatsb. 

 XI. 1903, p. 49. 



