147 



az ugyancsak korán vonuló szürke varjak és 

 böjti réczék Thienemann* és Mortensen"^ vizsgá- 

 latai szerint általában véve szintén délnyugatra 

 fekvő téli szállásokat keresnek föl. 



A téli tanyák megszállási módja a danka- 

 sirálynál merőben más, mint a fehér gólyánál. 

 Utóbbi fajnál a Dániában, Németországban és 

 Magyarországon honos példányok közös terü- 

 leten egymással összekeveredve töltik a telet. 

 A rossitteni és velenczei dankasirályok téli 

 szállásai bár szintén fedik egymást, de csak 

 részben. Világosan látható, hogy a rossitteniek 

 téli szállása tovább terjed nyugat felé, a 

 velenczeieké pedig messzebbre nyúlik déli 

 irányban. Ezekből azt a következtetést lehet 

 vonni, hogy a hüliJnhöző fészkelési területeknek 

 más és más téli szállások felelnek meg ; úfjy 

 látszik, mintha a rendelkezésre álló területek 

 bizonyos mértékben fölosztás alá kerülnének. 

 Egyelőre ezt a téli tanyák megszállásában 

 nyilvánuló törvényszerűséget nem lehet még 

 közelebbről meghatározni, mert nincs még 

 hozzá elegendő anyagunk. A legújabb időben 

 Angliában" megkezdett jelölések bizonyára 

 szintén értékes adalékokat nyújtanak majd erre 

 nézve, de fontos volna a/.onkivül, ha más fész- 

 kelőtelepeken is végeznének ilyen jelöléseket.* 



A rendelkezésre álló téli szállások fölosz- 

 tására nézve a legklasszikusabb példa a szürke 

 varjú vonulása, melynek adatai a rossitteni 

 madárvárta fáradhatatlan vezetőjének dr. Thir- 

 NEMANN J.-nak (i. h.) köszönhetők. A Rossitten- 

 ben való átvonulás alkalmával megjelölt szürke 

 varjak lelőhelyei téli szállásként meglehetős 

 kicsiny, főirányában keletről nyugat felé terjedő 

 területet jelölnek ki, melynek határai már évek 

 sora óta változatlanok. Ugyanezeknek a varjak- 

 nak a fészkelő területei éppen ilyen pontos hatá- 

 rokkal bíró aránylag kis földdarabon vannak 

 elhelyezve. A lelőhelyeknek ez a sajátságos 

 eloszlása igen valószínűvé teszi, hogy a szürke 

 varjúnál bizonyos meghatározott fészkelési terii- 

 leteknek pontosan meghatározott téli szállások 

 felebiek meg. Biztosra veszem, hogy a Hollan- 

 diában és Angliában telelő varjak téli szállásai 



' Vili. Jahresb. d. Vogelwarte Rossitteii. Journal 

 f. Ornith. 1909, p. 432 etc. 



- Teal (Anas crecca L.) in winter. Videnskab. Medd. 

 f. d. Naturhist. Forening i Kjöbenhavn 1908, p. 127 etc. 



' British Birds. Vol. III. p. 4—6 ; 179—182 etc. 



* Az idén már Loos K. is megkezdte a dankasirály- 

 jelölést Csehországban. 



északabbra és nyugatabbra fekszenek, mint 

 a Rossittenben átvonuló varjakéi. Nem lehe- 

 tetlen, sőt nagyon valószínű, hogy ezek a téli 

 szállások legalább a széleiken fedik egymást, a 

 mi azonban egyáltalában nem szól ellene annak, 

 hogy a téli szállások tényleg fölosztatnak. 



A téli szállások megszállási módja ezek 

 szerint a legbehatóbb kutatást igényli, mint- 

 hogy ezek révén a madáréletnek rendkívül 

 fontos kérdéseit lehet megvilágítani. Miként 

 a vonuló madaraknak a hazájukba való vissza- 

 térése révén a rendelkezésre álló fészkelési terü- 

 letek a legjobban vannak kihasználva s ennek 

 következtében a maximális fajállomány érhető 

 el, éppen így válik lehetővé az egyének lehető 

 legnagyobb számának a fentartása és a téli 

 szállások legjobb kihasználása azáltal., hogy 

 azok a különböző költési területeknek meg- 

 felelően föl vannak osztva. 



Minél egyenletesebb ez a folosztás, annál 

 kedvezőbbek a táplálkozási viszonyok, annál 

 könnyebb a létért való küzdelem, annál 

 inkább van biztosítva a faj fentartása. Ügy 

 látszik, hogy a dankasirálynál és a szürke 

 varjúnál ezen elv szerint történik a téli tanyák 

 megszállása, míg a gólya megszállási módja 

 a szabálytól való eltérést mutatja, mely el- 

 térés a tömegesen előforduló táphilék követ- 

 keztében lehetséges. 



A téli tanyák juegszáliási módja azonban 

 más szempontból is rendkívül fontosnak bizo- 

 nyult. A téli szállások szigorúan keresztülvitt 

 fölosztása mellett sem lehetetlen a különböző 

 fészkelési területekről származó egyének 

 összekeveredése, a mint azt a jelölési kísérlet 

 eddigi eredményei alapján meg lehet állapí- 

 tani, így pl. a rossitteni és velenczei danka- 

 sirályok téli szállása részben szintén közös. 

 Evvel a keveredéssel lehetne iigyanis meg- 

 magyarázni azt, hogy miként maradhat fenn 

 nagy területeken is a faji jelleg, más szóval, 

 hogyan van az, hogy typikus vonuló mada- 

 rainknál oly feltűnő csekély a szubspeczifikus 

 formák száma. 



A mikor Magyarország vonulási viszonyait 

 tanulmányoztam, nevezetesen a mikor a füsti 

 fecske annyira jellegzetes vonulási typusát 

 akartam megfejteni, ezt csak azzal a föl- 

 tevéssel tudtam elérni, hogy az egyes példá- 

 nyok mindig visszatérnek a hazájukba, sőt 

 lehetőleg a régi fészekre. Ez a berendezés 

 t. i. rendkívül előnyös a faj fenlartására 



VX 



