152 



zik, ezek azonban csak szűkebb területre — 

 néhány falu határára — szólnak. 



Midőn aKözpont nevében köszönetet mondok 

 mindazon uraknak, kik adataikat rendelkezé- 

 sünkre bocsájtották, felsorolom azokat, kik 

 tüzetesebben szóltak a kérdéshez : Barthos 



GyvijA, Matüsovits Károly, Kosztra László, Majos 

 Ferencz,Külley János, RiMLER Pál. Magdits Károly, 

 Veverán István, Szeôts Béla, Hegymeohy Dezső, 

 Menesdorfer Gusztáv, Binder Béla, Sz.4lay Béla, 

 DR. SzALAY Géza, Fekete Antal, Wahl Ignácz, 

 Rácz Béla, Lébzai Ferencz, Szlávy Kornél, Oláh 

 Sándor és Felsôeôri Nagy Gyula megtigyelők. 



Többen ivekre menő kész dolgozatot küldtek 

 be, megkönnyítve ezáltal munkámat, mely igy 

 nem is nllott egyébből, mint kivonatolásból 

 és egyeztetésből. Azonban a többi megfigyelők 

 s az erdőhatóságok is, jó adatokat szolgál- 

 tattak s ügy ezekre, mint a felsorolt urak 

 dolgozataira sűrűn vissza fogok térni. Feldol- 

 gozásom a felvetett három kérdés sorrendjét 

 követi, de hogy zavarólag ne legyen a végén 

 azon területek fölendítése. melyeken egyik 

 vagy másik, esetleg mindkét faj hiányzik, 

 ezt letárgyalom már itt. Tágabban mutatja 

 azt a vadlelövési statisztika is, t. i. hogy hol 

 van kevés fogoly és fürj, de még ott is a 

 közölt számoknál több feltételezendő, mert 

 rendes lajstromot kevés helyen vezetnek, főleg 

 a fürjről, melynek számadatai tehát pesszi- 

 misztikusabbak a fogolyénál s sehol avval 

 parallel nem haladnak. Oda nyilatkoznak : 

 Veverán István, Kosztka László, Szal.ay Béla stb. 

 Érdekes Kánya János erdőőr írása : , egyen- 

 ként szálnak fel és kicsin pontot mutat..,", 

 hasonló jelentés jött Dorgosról, a hol szintén 

 abban vélik a fürj szaporodásának az okát 

 adni, hogy: „vadászaton nem lövetnek." Ezzel 

 szemben, bár alárendeltebb viszonyban vannak 

 olyan helyek, a hol a füíjvadászat dominál, 

 főleg a délibb megyékben, s ilyen adat is van: 



engere Territorien — auf die Gemarkung 

 einiger Dörfer — beziehen. 



Indem ich im Namen der Centrale allen 

 jenen Herren, welche ihre Beobachtungen 

 zur Verfügung stellten, meinen Dank aus- 

 spreche, will ich noch jene anführen, welche 

 sich besonders mit der Frage befassten, 

 diese sind die Beobachter : Jultus Bar- 

 thos, Karl Matüsovits, L.adislaus Kosztka, Fr.anz 

 M.AJos, Joh.ann Külley, P.Auii RiMLER, Karl M.\ü- 

 DiTS, Stkk.an Veverán, Béla Szeöts, Deeider Hegy- 

 MEUHY, Gustav Menesdorfer, Béla Binder, Béla 

 Szalay, Dr. Géza Szalay, Anton Fekete, Ignaz 

 Wahl, Béla Rácz, Franz Lészai, Kornél Szlávy, 

 Alexander Oláh und Julius Nagy de Felböeör. 



Mehrere von diesen haben bogenlange fer- 

 iige Arbeiten eingesendet und mir dadurch 

 die Arbeit sehr erleichtert, so dass mir nur 

 die Verfertigung der Auszüge und die Ver- 

 gleichung übrig blieb. Aber auch die übrigen 

 Beobachter und die Forstbehörden haben 

 gute Daten geliefert, auf welche ich, sowohl 

 wie auf die der obengenannten Herren, recht 

 häufig zurückkommen werde. Meine Bearbei- 

 tung passt sich der Reihenfolge der drei 

 aufgestellten Fragen an ; damit aber am 

 Ende die Anfüiirung derjenigen Gebiete, wo 

 die eine oder die andere Art, oder eventuell 

 keine von beiden vorkommt, keine Störung 

 verursache, erledige ich dies gleich hier. Im 

 allgemeinen zeigt auch die Wildabschuss- 

 Statistik, wo wenig Wachteln oder Rebhühner 

 sind ; aber auch dort können mehr als die 

 mitgeteilten Zahlen angenommen werden, weil 

 ein regelmässiges Verzeichnis an wenig Orten 

 geführt wird, besonders über die Wachtel ; 

 die auf diese bezüglichen Zahlen sind pessi- 

 mistischer aufzunehmen als die des Rebhuhns 

 und bewegen sich nirgends parallel mit den 

 ersteren. Dies ist auch die Ansicht von Stefan 

 Veverán. L.adislaus Kosztka, Béla Szalay, etc. 

 Interessant ist, was der Waldhüter Johann 

 Kánya schreibt: „ .. . sie fliegen einzeln auf 

 und zeigen einen kleinen Punkt.,.'; ein 

 ähnlicher Bericht kam von Dorgos, worin die 

 Ursache der Vermehrung der AVachtel in 

 dem erblickt wird, dass sie: ,,auf der Jagd 

 nicht geschossen werden". Dem gegenüber, 

 obzwar in geringerer Zahl, gibt es Plätze, 

 wo die Wachteljagd stärker betrielien wird, 

 liauptsächlich in den südlichen Komitaten, 

 und auch solche Daten besitzen wir : „ . . . Die 



