167 



A bejött jelentésekben többen alkalmazko- 

 dási iiiozzanatokal közölnek a fürjről és a 

 fogolyról, különösen utóbbi kezd erdőn is 

 fészkelő madár lenni, de a fürjről külön hang- 

 súlyozza ezt Barthos Gyula rendes megfigyelő. 

 Majd a foglyok kóborlásában is megnyilat- 

 kozó következetességre hívják fel a figyel 

 műnket, pl. Kállay Ferencz : „Zajtán és kör- 

 nyékén fogoly főleg télen van sok a bogárhátú 

 földeken, költeni a „hegyekbe" szálltak." 



A beküldött jelentések révén a fogoly és 

 fürjről szóló ismereteink öregbedtek s így a 

 megfigyelők munkája kárba nem veszett bár 

 még kezdő ornithologus voltomból kifolyólag 

 azokat talán nem hoztam lígy érvényre, mint 

 azt azOrnithologiai Központnak már az ilyenek- 

 ben járatosabb tisztviselői tehették volna. 

 Azonban biztatott ama körülmény, hogy a 

 központ kebelében való munkálkodásra nem 

 kisebb ember szólított fel, mint szeretett 

 főnökünk, Herman Ottó úr; megtisztelő bizalmá- 

 ért e helyen is köszönetet mondok néki. 



In den eingelaufenen Berichten finden wir 

 auch häufige Erwähnung der Anpassungs- 

 fähigkeit der Wachtel und des Rebhuhns ; 

 besonders das letztere fängt au ein im Walde 

 nistender Vogel zu sein ; bezüglich der 

 Wachtel wird dies vom ord. Beobachter Julius 

 Barthos besonders hervorgehoben. Auch auf 

 das systematische Herumstreichen der Reb- 

 hühner werden wir aufmerksam gemacht, so 

 berichtet z. B. Franz Kállay : „in Zajta und 

 Umgebung sind hauptsächlich im Winter viel 

 Rebhühner in den Feldern, zur Brut ziehen 

 sie in das Gebirge". 



Auf Grund der eingelangten Berichte hat 

 sich unsere Kenntnis vom Rebhuhn und von 

 der Wachtel vermehrt und so ist die Arbeit 

 der Beobachter nicht verloren, obwohl ich 

 dieselbe als Anfänger in der Ornithologie, 

 vielleicht nicht so zur Geltung bringen konnte, 

 wie dies die in solchen Sachen bereits erfah- 

 reneren Angestellten der K. U. 0. C. hätten tun 

 können. Mein Vertrauen wurde jedoch durch 

 den Umstand gestützt, dass mir von keinem 

 geringeren der Auftrag gegeben wurde, als 

 von unserem geliebten Direktor Herrn Otto 

 Herman ; für sein ehrendes Vertrauen sage 

 ich ihm auch an dieser Stelle Dank. 



